Rudolf Polách

Po studiích na Vyšší průmyslové škole kožařské ve Zlíně (dříve škola Tomáše Bati) absolvoval VUT Brno, fakultu strojní a stal se kandidátem ekonomických věd. Pracoval v průmyslové oblasti. Během života se zajímal o filozofii a po ukončení pracovního procesu se plně věnuje filozofickým otázkám existence vesmíru.

O pojmu vesmír. Společník na cestách staletími se známými mysliteli

Nelze se vyhnout rozjímání nad vlastním osudem i budoucností života na Zemi. Vesmír byl a bude ve všech kulturách ústředním tématem uvažování každičkého člověka. Kniha O pojmu vesmír řady moudrých lidí světa od starověku po dnešek, o kterých často slýcháváme, avšak málokdy je necháváme široce promlouvat vlastními slovy. V knize je tomu naopak. Kniha O pojmu vesmír může také pomoci nahlížet na svět lidí bez předsudků.

Rudolf Polách

O pojmu vesmír

Společník na cestách staletími se známými mysliteli

Ukážka z elektronickej knihy

2015

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno. Používání elektronické verze knihy je umožněno jen osobě, která ji legálně nabyla, a jen pro její osobní a vnitřní potřeby v rozsahu stanoveném autorským zákonem. Elektronická kniha je datový soubor, který lze užívat pouze v takové formě, v jaké jej lze stáhnout z portálu. Jakékoliv neoprávněné užití elektronické knihy nebo její části, spočívající např. v kopírování, úpravách, prodeji, pronajímání, půjčování, sdělování veřejnosti nebo jakémkoliv druhu obchodování nebo neobchodního šíření je zakázáno! Zejména je zakázána jakákoliv konverze datového souboru nebo extrakce části nebo celého textu, umisťování textu na servery, ze kterých je možno tento soubor dále stahovat, přitom není rozhodující, kdo takového sdílení umožnil. Je zakázáno sdělování údajů o uživatelském účtu jiným osobám, zasahování do technických prostředků, které chrání elektronickou knihu, případně omezují rozsah jejího užití. Uživatel také není oprávněn jakkoliv testovat, zkoušet či obcházet technické zabezpečení elektronické knihy.

© Dipl. Ing. Rudolf Polách, CSc. 2015

© INDEART, 2015

www.indeart.cz

978-80-7519-063-5

Obsah

O pojmu vesmír

Věnování

Poděkování

PŘEDMLUVA

PRVNÍ ČÁST

Nejstarší poklady

KAPITOLA PRVNÍ

I-ťing (Čína)

Třetí křídlo, třetí komentář - velký komentář

Nejstarší osídlení a nejstarší kniha lidského roku

Komentáře a hexagramy

KAPITOLA DRUHÁ

Enúma eliš – Mezopotámie

Písemnictví na klínopisných tabulkách

Enki a řád světa

Další sumerské představy o vzniku světa

Enúma eliš

KAPITOLA TŘETÍ

Chvalozpěv Achuenatonův na Slunce. Egypt

Modlitby a chvalozpěvy

Nápisy z rakví Střední říše

Texty pyramid

Knihy mrtvých. Kapitola 125 - Říkadlo pro vstup do síně obou pravd.

Písmo

KAPITOLA ČTVRTÁ

Ílias a Odysseia. Anatolie

KAPITOLA PÁTÁ

Bhagavadgíta – Indie

Indoevropské jazyky a národy

Bhagavadgíta je částí Mahábháraty

Zpěvy Bhagavadgíty

Bhagavadgíta - morální poselství

Bhagavadgíta - ke vzniku a zániku

DRUHÁ ČÁST

Nejstarší myslitelé

KAPITOLA ŠESTÁ

Buddha - Indie

Zde a nyní

Ustání stárnutí a smrti

Sám se hodnotím - sám se měním

Morální poselství

Svět

KAPITOLA SEDMÁ

Konfucius- Čína

Syn nebes

Konfucius: Rozpravy

KAPITOLA OSMÁ

Platón - Řecko

KAPITOLA DEVÁTÁ

Aristotelés - Řecko

Látka, podstata, podklad

Naprosto

První hybatel

Neomezeno

Veškerenstvo, nebe, svět, vesmír

KAPITOLA DESÁTÁ

Epikúros - Řecko

Epikúros pozdravuje Hérodota

Epikúros pozdravuje Pýthoklea

Epikúros pozdravuje Menoikea

KAPITOLA JEDENÁCTÁ

Ptolemaios - Egypt

KAPITOLA DVANÁCTÁ

Šótoku Taiši - Japonsko

KAPITOLA TŘINÁCTÁ

Wönhjo - Korea

TŘETÍ ČÁST

Arabští myslitelé

KAPITOLA ČTRNÁCTÁ

Avicenna (Ibn Síná) - Uzbekistán

KAPITOLA PATNÁCTÁ

Šahrastání - Írán

KAPITOLA ŠESTNÁCTÁ

Averroes (Ibn Rušd) - Španělsko

KAPITOLA SEDMNÁCTÁ

Suhrawardí - Írán

ČTVRTÁ ČÁST

Evropští myslitelé

KAPITOLA OSMNÁCTÁ

Mikuláš Koperník - Polsko

KAPITOLA DEVATENÁCTÁ

Galileo Galilei - Itálie

KAPITOLA DVACÁTÁ

Thomas Hobbes - Anglie

KAPITOLA DVACÁTÁ PRVNÍ

Isaac Newton - Anglie

Sluneční soustava v zajetí matematiky

Newtonovy zákony

Nová matematika

KAPITOLA DVACÁTÁ DRUHÁ

David Hume - Skotsko

Myšlení

Účinek. Příčina.

Zkušenost

Víra ve skutečnost

Zvyk, síla, nutné spojení

Svoboda

1. hybatel

Filozof

KAPITOLA DVACÁTÁ TŘETÍ

Antoine-Laurent Lavoisier - Francie

KAPITOLA DVACÁTÁ ČTVRTÁ

Pierre Simon de Laplace - Francie

Kantova - Laplaceova rotující mlhovina

Předurčení událostí - svět v podobě stroje

Determinismus a černé díry

Laplaceův démon

KAPITOLA DVACÁTÁ PÁTÁ

Arthur Schopenhauer - Německo

Filozofie

Lidský tvor v čase

Absolutno

Vesmír jako svět

KAPITOLA DVACÁTÁ ŠESTÁ

Charles Darwin - Anglie

Souboj neskončil

PÁTÁ ČÁST

Myslitelé dvacátého století a vědci

KAPITOLA DVACÁTÁ SEDMÁ

BUDITELÉ

Miguel de Unamuno y Jugo,Sunjantsen (Sun I-sien),Móhandás Karamčad Gándhí,Muhammad Iqbál, Han Jong-un, Uehara Senroku, Sajjid Muhammad Husajn Tabátabá’í

KAPITOLA DVACÁTÁ OSMÁ

Přínos matematiky

Matematika – způsob pohledu na svět

Nekonečno

Uzly jako topologická struktura

Matematická pravda

Struktury v hlavách myslitelů

Příklady přínosů matematiky

Matematika k pojmu vesmír

KAPITOLA DVACÁTÁ DEVÁTÁ

O povaze fyzikálních zákonů

Fyzikální zákon

Gravitace

Limity poznání

KAPITOLA TŘICÁTÁ

Albert Einstein - Německo

Teorie speciální relativity

Obecná teorie relativity

KAPITOLA TŘICÁTÁ PRVNÍ

Niels Bohr - Dánsko

Komplementarita

KAPITOLA TŘICÁTÁ DRUHÁ

Werner Heisenberg - Německo

Princip neurčitosti

KAPITOLA TŘICÁTÁ TŘETÍ

Richard P. Feynman - Spojené státy americké

KAPITOLA TŘICÁTÁ ČTVRTÁ

Stephen Hawking - Velká Británie

Singularita; imaginární čas.

Černé díry

„Žádná hranice“

Doslov

Povinná četba pro zvídavější čtenáře

ČTĚTE ELEKTRONICKÉ KNIHY

Věnování

Knihu věnuji všem překladatelům světa, protože jen díky jim můžeme čerpat ze studnice bohatství myšlenek lidstva ve svých rodných jazycích.

Poděkování

Vyslovuji svůj dík paní JUDr. Libuši Prádlerové za svolení k užití překrásné medaile Pohádka od akademického sochaře a medailéra Jiřího Prádlera.

PŘEDMLUVA

Tématem, kterým se zde zabýváme, je vesmír, jak na něj bylo nahlíženo v různých dobách a zeměpisných oblastech. Na vesmír, tak jak ho dnes chápeme, nelze přesně aplikovat lidské myšlení tři tisíce let staré a dokonce ne i na myšlení staré jen jedno století. Důvodem nejsou jen rozdílné technické prostředky ke zkoumání nebe nad hlavou, ale zejména prostředí či klima, ve kterém bylo možno nové myšlenky pronášet i za ně bojovat. Někteří, jako Sokratés, Suhrawardí či Bruno, svůj boj o život proti současníkům prohráli. Někteří, nařčeni z bezbožnosti, jako Aristotelés, Galilei či Hobbes si život uchránili. Tito jsou jedněmi z bezpočtu těch, kteří se snažili vysvětlit děje na Zemi ivesmíru. Je nezadatelným právem čtenáře, pokud je to jen trochu možné, seznámit se s co nejpřesněji citovanými myšlenkami autorů. Leonardo da Vinci to také doporučuje: „Kdo může jít k prameni, ať nechodí ke džbánu.“ V knize proto naprosto převa-žují citáty. O jejich poctivý výběr, vzhledem ke zvolenému tématu, jsem se upřímně snažil.

Přál bych si, aby se takto pojatá kniha stala užitečnou v souladu s výrokem Aristippose: „Právě tak, jako ti, kdo velmi mnoho jedí nejsou zdravější než ti, kteří jedí jen tolik kolik potřebují, nejsou moudří ani ti, kdo čtou mnoho, nýbrž ti, kdo čtou užitečné věci.“ Podle Čuang C‘: „Naše zkušenost světa je relativní našemu rozhledu.“ Rozhled je důležitý, říká Epikúros, „neboť povšechného názoru potřebujeme často, podrobného však ne ve stejné míře.“ Nelze nevzpomenout Aristotela, který rodiče nabádá: „Rodiče, kteří dali vzdělání svým dětem zasluhují více cti než ti, kteří je jen zplodili, neboť tito jim poskytli jen život, kdežto oni krásný život.“ Velmi pěkně se o vzdělání vyjádřil Diogonés: „Vzdělání přináší mladým lidem umírněnost, starým útěchu, chudým bohatství a bohatým ozdobu.“

Jsem hluboce přesvědčen o tom, že nejhorší zločin člověka je žít v nevědomosti z vlastní vůle.

PRVNÍ ČÁST

Nejstarší poklady

To, že můžeme dnes létat letadly, jezdit auty a zítra snad létat kolem Země ještě vůbec neznamená, že můžeme přehlížet prvotní myšlenky našich předků. Známe-li dnes pohledy na svět lidí před několika tisíciletími, pak nám to umožňuje pochopit jejich sílu, která ovlivňovala a mnohdy dodnes ovlivňuje jednání lidí. Tak jak reagují rostliny na sluneční světlo nebo měsíční svit, reagují i zví-řata upínajíce zraky k obloze na stálé střídání dne i noci, aby byla lépe připravena na přežití a rozmnožování. Stejně tak i člověk (od stadia vývoje, které v dnešní době označujeme homo až po homo sapiens sapiens) se upíná ke Slunci a měsíční obloze, aby využíval po mnoho generací předávaných zkušeností a poznatků k rozhodování o svých činech pro nejbližší hodiny, dny, týdny a měsíce.

Skutečnými poklady lidstva se zabýváme v první části. Jsou to literární díla, které nemají autory, protože dlouhá staletí byly dotvářeny do podob, jak je známe dnes. Jde o klenoty z čínské slovesnosti I-ťing, z Mezopotámie Enúma eliš a další, z Egypta Chvalozpěv Achuenatonův na Slunce a další, z Anatolie Ílias a Odysseia zapsané Homérem a z Indie Bhagavadgíta. Je příznačné, že tato díla, či jejich základní struktura, vznikla v průběhu 2. tisíciletí př. n. l.

Jak název knihy napovídá, budeme v nich hledat vyjádření abstraktního pojmu vesmír, které jinak také souvisí s pojmy vznik a zánik. Smyslem hojných citátů je dát čtenáři možnost posoudit, zda jsme se při hledání výše uvedených pojmů nedopustili příliš mnoha omylů a současně přiblížit tyto skvosty lidského myšlení co nejvíce v jejich originální podobě.

I-ťing, zvaná též Čouské proměny či Kniha proměn, je dílo, na kterém oceníme jeho obrovskou morální sílu. Dílo je člověku milé, protože mu dává možnost volby, jak se v určité situaci zachovat, pokud se tazatel pomocí určité techniky dotazu na knihu obrátí.

Enúma eliš je skladba, která nás zavádí do Mezopotámie. V kapitole jsou uvedeny citáty z dalších tří skladeb; ve všech překvapuje robustnost zde popisovaných bojů. Země, Slunce i Měsíc se stávají dětmi podle vůle stvořitelů.

Chvalozpěv Achuenatonův na Slunce přiřazujeme Egyptu a skladba je významná pro pojem vesmír. Nechybí zde ani citáty textů z pyramid a nápisy z rakví. Nedalo nám, než citovat z Knihy mrtvých z kapitoly 125 - Říkadlo pro vstup do síně obou pravd, zejména pro její morální význam.

Ílias a Odysseia jsou všeobecně známé Homérovy eposy o válkách a životě tak, jak je prožíval lid v Anatolii.

Bhagavadgíta neboli zpěv Vznešeného je jakýsi hinduistický světonázorový kodex, jak jiní říkají, biblí staré i dnešní Indie. Dílo sotva šedesátistránkové je ze sanskrtu poctivě přeloženo Filipským a Vackem. Úvod kapitoly jsme věnovali místo indoevropským jazykům a národům, které se budou v mnoha souvislostech dotýkat toho, co již bylo i bude řečeno.

KAPITOLA PRVNÍ

I-ťing (I jing) (Kniha proměn)

(Čouské proměny). Čína

Třetí křídlo, třetí komentář - velký komentář

Kniha proměn velmi souvisí s pojmem vesmír. Chenyang Li je komentuje takto: „I-ťing (Čouské proměny) byla původně věštěbná příručka, avšak spolu s připojenými komentáři „Deset křídel“ lze výsledný I-ťing považovat za filozofické dílo.

Dílo poskytlo impulz pro určitou část nejtvořivějšího a nejužitečnějšího myšlení čínských věštců a učenců a v naivním a racionálním užití fascinovalo čínské myšlení a zcela ovlivňovalo čínskou koncepci kosmu a lidských vztahů k neustálým změnám, které jsou předvídatelným výsledkem vesmírné souhry protikladných přírodních sil.

Na počátku dynastie Čou (asi 11. stol. př. n. l.) byl I-ťing konzultován jako věštebná příručka výlučně králi, kteří věřili, že na jejich otázky odpovídají duchové mrtvých předků. Jak dynastie Čou pokračovala a moc lenní šlechty pomalu začala zastiňovat moc krále, používání věštění, původně výsada krále, se rozšiřovalo z hlavního města do lenních údělů a nakonec prostoupilo celou vzdělanou společnost.

Období Válčích států bylo věkem, kdy tradiční společenské normy byly v rozkladu a bylo třeba hledat nové myšlenkové systémy, které by vysvětlily chaos vznikající z onoho rozkladu. Bylo to období „sta škol“, kdy... ctihodné texty jako I-ťing byly znovu interpretovány. Konfuciánští moralisté se soustředili na etické otázky, odrá-žející se v sociálním obsahu textu. Taoisté a teoretici školy jin-jang se zajímali o kosmologické problémy. Výsledkem byl soubor sedmi rozličných komentářů (v deseti křídlech), z nichž každý se snažil vykreslit I-ťing jako souvislý myšlenkový systém.

Nyní se vrátíme k třetímu a nejdůležitějšímu komentáři - Velký komentář. Toto dílo na rozdíl od zbytku křídel se neskládá z komentářů jednotlivých čar či hexagramových specifik, ale je to soubor studií o podstatě I-ťingu. Pojmy, o nichž tyto studie pojednávají tvoří skutečnou metafyziku „proměny“, na nichž je I-ťing založen. Termín i sám znamená změnu, proměnu, avšak jelikož posloupnost hexagramů je modelem kosmu („nebes a země“) je proměna probírána ze dvou různých pohledů - proměna v přirozeném světě, makrokosmu a proměna v I-ťingu, mikrokosmu. Kromě toho obecný pojem proměny lze dále dělit na dva různé pojmy - střídání a přeměnu. Střídání je řízená změna - zvrat bipolárních protikladů, který se v I-ťingu objevuje jako střídání jinových a jangových čar a který v přírodě představuje střídání dne a noci či střídání čtyř ročních období. Přeměna na druhé straně je nahodilou proměnou čili náhodou, která se projevuje ve zjevování znamení a existenci nadpřirozených jevů. Čas je rovněž faktorem změny. Čas je představován jako funkce střídání a pokroku, právě tak jako se roční období střídají v průběhu roku.

Hexagramové znamení jako takové bylo mikrokosmickým modelem jedinečného okamžiku v životě tazatele.“ 1)

1) Chenyang Li: Velké postavy východního myšlení, PROSTOR, 1998, str. 85.

Nejstarší osídlení a nejstarší kniha lidského roku

I-ťing z čínštiny přeložil, výkladem a komentáři opatřil Oldřich Král. Podle něj Kniha proměn, I-ťing, patří k nejstarším knihám lidského rodu. Souhlasím a podpořím tento názor prostřednictvím vývojových předstupňů člověka. Současné paradigma rozděluje vývojové linie člověka a lidoopa v období 5-8 mil. let. Asi před 2,5 mil. let se objevil Homo habilis (člověk zručný), který se opět vývojově odděluje na africkou a asijskou vývojovou řadu. V každé řadě je na prvním stupni Homo erectus (člověk vzpřímený) v asijské řadě s přívlastkem jávský. V africké řadě pokračuje Homo sapiens (člověk rozumný) a končí Homo sapiens sapiens (člověk současný). Proti očekávání v asijské řadě nepokračuje Homo sapiens, ale Homo erectus s přívlastkem čínský, ačkoliv je mladší než Homo sapiens. Zdá se, že se dnes jaksi nehodí, aby Homo erectus čínský vývojově končil jako Homo sapiens sapiens.

Pokud si vezmeme jako pomocníka Johna F. Fairbanka zjistíme toto: „Na okraji Severočínské roviny, čtyřicet čtyři kilometry jihozápadně od Pekingu poblíž dnešní vesnice Čou-kchou-tien jsou vápencové kopce s mnoha jeskyněmi. Jedna zvlášť velká jeskyně dosahovala původně rozlohy srovnatelné s fotbalovým hřištěm (150 x 45 metrů a v jednom místě 36,6 metrů na výšku). Na severovýchodě měla jeskyně malý vchod. Tuto jeskyni poprvé osídlil lidský rod zhruba před 400 000 lety a osídlení trvalo bez přerušení 200 000 let, až do doby, než se jeskyně téměř úplně zaplnila odpadky.

V roce 1921 byl jeden zub této lokality identifikován jako zub primitivního předchůdce člověka. První lebka byla nalezena v roce 1929. Pečlivé vykopávky z let 1921 až 1937, obnovené roku 1959, dosud odkryly přes sto tisíc kamenných nástrojů, přes stovku zubů, čtrnáct lebek, a mnoho dalších kostí, celkem asi ze čtyřiceti jedinců druhu Homo erectus, velmi podobného jiným raným formám lidského rodu objeveným na Jávě (1891), v Evropě, na Předním východě a v Africe.

Byli to lidé malého vzrůstu. Pekingský muž měřil na výšku necelých 1,6 metru, pekingská žena kolem 1,4 metru. Měli silné lebeční kosti a ustupující brady, avšak kapacita jejich mozku byla 850-1 300 cm^3 (proti 775-900 cm3člověka z Jávy a 1 350 cm^3 raného Homo sapiens).

Roku 1964 byla v provincii Šen-si objevena další lebka Homo erectus, snad jen poněkud primitivnější než jsou lebky pekingského člověka. Štípané kamenné nástroje a lidské fosilie staré 400 000 až 200 000 let z více než deseti nalezišť ukazují, že Homo erectus byl v Číně kdysi značně rozšířen, zejména na území dnešních provincií rozkládajících se v západním horském pásu. V letech 1980-1981 byla nalezena lebka i na východě v provincii An-chuej, a roku 1984 část kostry v provincii Liao-ning. V několika lokalitách, kde v průběhu posledních sedmdesát let probíhaly vykopávky, byly nalezeny pozůstatky raného Homo sapiens zhruba 200 000 až 50 000 let staré (střední paleolit). Před padesáti až dvanácti tisíci lety (mladší paleolit) byl v několika místních kulturách po celé Číně, jejich počet se blíží desítce, rozšířen Homo sapiens (tj. mladší varianta druhu). Obvykle se usazoval v místech, kde hory přecházely v nížinu a lov mohl být doplňován rybolovem a sběrem.“ 1)

Dále například víme, že nejstaršími doloženými obyvateli Mezopotámie byl druh Homo sapiens neanderthalensis. Tento lidský druh je podle platného paradigma slepou vývojovou větví lidského rodu. Jeho pozůstatky byly nalezeny v jeskyni Šanídár vserverovýchodním Iráku (nad řekou Tigrid) a jsou datovány do období 50-40 tisíc let př. n. l.

Myslím, že výše uvedené opravňuje k tvrzení, že I-ťing patří k nejstarším knihám lidského rodu. Oldřich Král I-ťing přibližuje takto: „V čínské tradici je studium Knihy proměn a všeho co s ní souvisí považováno za zvláštní, velmi respektovanou vědeckou a filozofickou disciplínu. Totéž platí ve všech zemích východní Asie. Fyzikové nacházejí v I-ťingu analogie genetických kódů nejnovějších molekulárních teorií. A softwarové firmy nabízejí numerologické programy založené na symbolické soustavě knihy, jejíž kořeny jsou staré více než tři tisíce let.

Je tu jediný zákon Universa, který je absolutní, tímto zákonem je proměna -vytrvalý a nekonečný pohyb. Zákon Proměny je vlastní stejně Knize jako Světu. Rozdíl je v tom, že Proměny Knihy mají lidsky uchopitelný rozměr. I-ťingové Proměny jsou na hranici mýtu a rozumu. V mýtu je zjevování od bohů, v Proměnách je zjevování od géniů. Kniha je svět stvořený génii. Kniha je svět, v němž bohové již neměli místo, ačkoliv poukaz k nim v Knize nechybí. Svět je vše, co je událostí.

Máme co činit se shluky čar, jež jsou zastávkami na dráze pohybu, v situaci, v souvislosti, v přechodu. Nic není zde jen tak, všechno může být i jinak, takový je vzorový pohyb zvratných možností. Hexagramy jsou situace a události, čáry jsou vztahy a souvislosti. Takový je tu řád, takové je tu Tao, taková je tu Cesta.

Blíže pravdě jsou asi ti, kdo tvrdí, že tento symbolický systém a jeho originální vyjádření jsou už takového rázu, že zde musela být nějaká promyšlená kosmologie. Je pravděpodobnější, že jistá ucelená filozofie kosmu musela předcházet, než se mohlo na základě oráklu věštit. Tato filozofie umožňovala divinační názor, že je možná taková orientace, která dává člověku šanci rozhodující volby, jíž lze ovlivnit příští běh věcí, usnadnit jeho tazatelův -úděl v něm, to vše na základě identifikace konkrétní situace, pomocí předepsaných divinačních operací a jejich dešifrování pomocí symbolických referencí uložených v symbolické struktuře Knihy. Vlastní I-ťing je ovšem předtaoistický a předkonfuciánský a v tom smyslu je v čínském kontextu předfilozofický.

Osm trigramů tvoří jakési kosmické jádro systému tím, že symbolizuje osm elementárních aspektů přírody jako nebe, země, hrom, voda, hora, vítr, oheň, jezero. Tyto aspekty přírody mají své protějšky v rovině pohybu (tvořivý, přijímající, vstávající, klesající, klidný, jemný, přilnavý, útěsný), v rovině vlastností (síla, ústupnost, vznět, hrozba, pokoj, pronikavost, zápal, slast), v rovině vztahu (otec, matka, prvorozený syn, druhorozený syn, nejmladší syn, prvorozená dcera, druhorozená dcera, třetí dcera). Poměrně jednoduchý systém osmi trigramů byl numericky a hlavně systémově zmnohonásoben zdánlivě tím nejjednodušším způsobem -zdvojením trigramových jednotek na hexagramy. Místo trigramů zde bylo rázem 64 hexagramů... Tak nabízí I-ťing 4 096 možných odpovědí (8^2 = 64; 64^2 = 4 096).

Kniha proměn je až potom knihou ontologickou, Kniha proměn je až potom knihou kosmologickou předtím i potom je knihou existenciální, jejíž dominanty jsou rozhodnutí, volba a čin. Kniha proměn vznikla ve jménu života, je to kniha, která z člověka nesnímá odpovědnost za jeho život s odvoláním na osud jednou provždy zvenčí jemu přisouzený.“2)

1) F. Fairbank: Dějiny Číny, Nakladatelství Lidové noviny, Praha 1998, str. 38 až 40.

2) Oldřich Král I-ťing: Kniha proměn Maxima Praha, 2000, str. 7 až 31.

Komentáře a hexagramy

Nedílnou součástí I-ťingu je deset křídel, deset komentářových textů.

Přibližme si je alespoň takto:

„1. Za dávných časů Světci vytvořili Proměny tak, že objevili stonky řebříčku, aby magickými nástroji pomohli vyjevit božské síly. Číslo tři bylo vyhrazeno nebi, číslo dvě bylo vyhrazeno zemi a tak postupovala všechna ostatní čísla. Pozorovali proměny tmy a světla a tak založili znamení trigramu. Rozvinuli rozdíl mezi tvrdým a měkkým a tak vytvořili čáry. V souladu s přirozenou mravností vytvořili řád, který vtiskli do jejich významu. Vyčerpáním řádu a přirozenosti věcí se dobrali až k sudbě.“1) „Bylo nebe a země, až potom se zrodilo deset tisíc věcí. Je to těchto deset tisíc věcí, jež napl-ňují prostor mezi nebem a zemí. Část první.“ „Bylo nebe a země, až potom bylo deset tisíc věcí. Bylo deset tisíc věcí až potom byl muž a žena. Byli muž a žena, až potom byli manžel a manželka. Byli manžel a manželka, až potom byli otec a syn. Byli otec a syn, až potom byli vládce a ministr. Byli vládce a ministr, až potom byli nadřízení a podřízení. Byli nadřízení a podřízení, až potom byla dotvořena a vybroušena etiketa a spravedlivost. Cesta manžela a manželky nemůže být jiná než trvalá. Část druhá.“ 2)

„1. Rozvrhem toho, co je nahoře, a toho, co je dole, je dáno vznešené a nízké. Na nebi tvoří se symboly, na zemi tvoří se tvary. Proto se tvrdé a měkké čáry k sobě přiřazují, takto se k sobě přidává osm trigramů. Hromem a bleskem bubnují, větrem a deštěm svlažují, sluncem a měsícem putují kruhem, zimou a žárem se střídají.

4. Proměny jsou analogické nebi a zemi a proto doká-ží bezezbytku obsáhnout cestu nebe a země. Zvedáme hlavu, abychom pozorovali nebeská znamení, skláníme hlavu, abychom zkoumali zemský pořádek. Zahrnujíce všechen vývoj nebe a země, nechybují, sledujíce podoby deseti tisíce věcí, nepominou žádnou. Pronikajíce k cestě dne a noci, rozumějí. Proto duch nemá místo a Proměny nemají tělo.

6. Proměny jsou širé, jsou velké. Mluví-li se o dálce, tu nemá hranic, mluví-li se o blízkosti, tu je v ní klid a je v ní správnost, mluví-li se o prostoru mezi nebem a zemí, tu je v něm hotovo vše. Část první.“

„5. Slunce odchází a měsíc přichází, měsíc odchází a slunce přichází, slunce a měsíc se navzájem střídají a tak vzniklo světlo. Chlad odchází a horko přichází, horko odchází a chlad přichází, chlad a horko se navzájem střídají a tak se utvořil rok. Část druhá.“ 3)

A konečně pro představu, jak zní text hexagramů, jsem vybral úplné znění čtyř z nich.

„15. hexagram Ťien/Skromnost

OBRAZ: Pod zem je spuštěna hora. To je skromnost. Tak ušlechtilý člověk ubírá odtud, kde je mnoho, a přidává tam, kde je nedostatek. Zvažuje věci a srovnává činy.

VÝROK: Skromnost je zdrojem úspěchu. Ušlechtilý člověk má schopnost dokončit dílo.

VÝROKY ČAR: ZÁKLADNÍ ŠESTKA: Nejskromnější ušlechtilý člověk svou skromností dokáže překročit největší proud. Štěstí.

DRUHÁ ŠESTKA: Skromnost vyslovená. Vytrvalost nese štěstí.

TŘETÍ DEVÍTKA: Pracovitý, skromný, ušlechtilý člověk dokončí, co si předsevzal. Štěstí.

ČTVRTÁ ŠESTKA: Všechno bude dobré, pro tu účinnou skromnost.

PÁTÁ ŠESTKA: Nevyvyšujte se bohatstvím nad sousedy, ale užijte násilí, je-li třeba a všechno bude dobré.

VRCHNÍ ŠESTKA: Vyslovená skromnost, však je-li třeba, vytáhne s vojskem ztrestat město či stát.

29. Hexagram Kchan/Propadání

OBRAZ: Řeka teče proudem, dál a dál. Zdvojený trigram. Propadání. Tak šlechetný člověk působí mravní silou a pěstuje výchovnou službu.

VÝROK: Přes opakované propadání se přeneseš. Jen v srdci je naděje, že se dílo naplní vrchovatě. VÝROKY ČAR: ZÁKLADNÍ ŠESTKA: Opakované propadání. Padáme do propasti. Je zle. DRUHÁ DEVÍTKA: Propast je nebezpečná. Usiluj jen o málo.

TŘETÍ ŠESTKA: Kamkoli přijdeš, zeje propast. Nebezpečí a nástrahy. Padneš do jámy. Nejednej.

ČTVRTÁ ŠESTKA: K poháru vína a k ošatce rýže prostá hliněná nádoba, podaná oknem. Nakonec žádná chyba.

PÁTÁ DEVÍTKA: Propast není přeplněná, ale naplněná jak má být, po okraj. Žádná chyba.

VRCHNÍ ŠESTKA: Svázán provazem, uvízne v hustém trní. Tři roky nedosáhne úspěchu. Neštěstí.

39. Hexagram Ťien/Překážka

OBRAZ: Na hoře je řeka. Překážka. Tak šlechetný člověk se obrací k sobě a přetváří svou ctnost.

VÝROK: Jihozápad je příznivý, severozápad nepříznivý. Je dobré potkat velkého muže. Vytrvalost přináší štěstí.

VÝROKY ČAR: ZÁKLADNÍ ŠESTKA: Cesta tam vede k překážce. Cesta sem vede k chvále. Cesta sem je cesta zpátky, k pramenům.

DRUHÁ ŠESTKA: Králův vazal jde od překážky k překážce. Nikoli z vlastní viny.

TŘETÍ DEVÍTKA: Cesta tam narazí na překážku, vracíme se zpátky.

ČTVRTÁ ŠESTKA: Cesta naráží na překážku, vracíme se a spojujeme.

PÁTÁ DEVÍTKA: K největší překážce se dostaví přítel.

VRCHNÍ ŠESTKA: Cesta tam naráží na překážku, cesta sem přináší úspěch a štěstí. Je dobré potkat velkého člověka.

60. Hexagram Ťien/Omezení

OBRAZ: Řeka nad jezerem. Vymezení. Tak šlechetný člověk si uvědomuje míru a rozpráví o mravním jednání. VÝROK: Naděje a úspěch. Hořká omezení nesmějí trvat příliš dlouho. VÝROKY ČAR: ZÁKLADNÍ DEVÍTKA: Nevychází z domu ani ze dvora. Bez chyby.

DRUHÁ DEVÍTKA: Nevychází ze vrat ani ze dvora. To je zlé.

TŘETÍ ŠESTKA: Ten, kdo se neuskrovní, pozdě bude naříkat. Bez chyby.

ČTVRTÁ ŠESTKA: Pokojně se uskrovňuje. Naděje a úspěch.

PÁTÁ DEVÍTKA: Sladké štěstí. Cesta přinese uznání.

VRCHNÍ ŠESTKA: Trpké uskrovnění. Vytrvalost přináší neštěstí. Lítost nakonec zmizí.“ 4)

Základní výklad jednotlivých hexagramů a jejich jmen je vyjádřen v obrazech a výrocích.

Primární symboly hexagramů, plná čára pro jang, přerušovaná čára pro jin mají své vyjádření ve výrocích čar.

Pokud si položíme otázku o čem OBRAZ hovoří, dovíme se

-43x co dělá šlechetný člověk

-12x co dělá ušlechtilý člověk (muž)

-1x co dělá veliký člověk

-1x co dělá vládce

-7x pokyny vladařům (staří králové).

Obraz je návodem k činu a ideálnímu chování jak vůči níže postaveným, tak i vůči sobě samému. OBRAZ je vzor.

Pokud si položíme otázku o čem VÝROK hovoří, dovíme se, že

- dává určitý pokyn k činu  33x

- co má udělat šlechetný člověk  5x

- co dělá král  3x

- tyto jsou vhodné vlastnosti nebo činy  7x.

Výrok přibližuje, zvýrazňuje, zdůrazňuje, varuje a vybízí k činu, také věští. VÝROK je návod.

Od citovaných autorů pro naše potřeby zvýrazníme tyto myšlenky:

Li: „... čínské myšlení fascinovalo a zcela ovlivňovalo čínskou koncepci kosmu a lidských vztahů k neustálým změnám, které jsou předvídatelným výsledkem vesmírné souhry protikladných přírodních sil.“

„Termín i sám znamená změnu, proměnu; avšak jelikož posloupnost hexagramů je modelem kosmu („nebes a země“) je proměna probírána ze dvou různých pohledů  - proměna v přirozeném světě, makrokosmu a proměna v I-ťingu, mikrokosmu. Kromě toho obecný pojem proměny lze dále dělit na dva různé pojmy - střídání a přeměnu.“

„Čas je rovněž faktorem změny.“

Král: „Je tu jediný zákon Universa, který je absolutní, tímto zákonem je proměna - vytrvalý a nekonečný pohyb.“

„Kniha je svět, v němž bohové již neměli místo...“

„Tato filosofie... dává člověku šanci rozhodující volby...“

„... je to kniha, která z člověka nesnímá odpovědnost za jeho život s odvoláním na osud jednou provždy z venčí přisouzený.“

Uspořádání hexagramů -Sü kua: „Bylo nebe a země, až potom se zrodilo deset tisíc věcí. Bylo deset tisíc věcí, až potom byl muž a žena.“

Veliký komentář - Si Cch‘: „Hromem a bleskem bubnují, větrem a deštěm svlažují, sluncem a měsícem putují kruhem, zimou a žárem se střídají.“ „Proměny jsou analogické nebi a zemi... Zvedáme hlavu, abychom pozorovali nebeská znamení, skláníme hlavu, abychom zkoumali zemský pořádek. Proto duch nemá místo a Proměny nemají tělo.“

„Mluví-li se o dálce, tu nemá hranic, mluví-li se o blízkosti, tu je v ní klid a je v ní správnost, mluví-li se o prostoru mezi nebem a zemí, tu je v něm hotovo vše.“

Koniec ukážky