Kristina Ohlssonová

MIOVO BLUES (ukázka)

Kniha Zlín / 2016

Copyright © Kristina Ohlsson, 2015

Published by agreement with Salomonsson Agency

Translation © Luisa Robovská, 2016

ISBN 978-80-7473-470-0 (ePub)

ISBN 978-80-7473-471-7 (mobi)

„Čtení Lotosového blues bolí. Moc dobře si pamatuju, jaké to bylo na začátku. Lucy v kanceláři experimentovala s opalovacími krémy a já si tajně randil. Jenže po naší cestě do Texasu bezstarostné časy skončily. Tak se na to připravte. Příběh, který vám teď povím, je mnohem tíživější. Temnější. Už v něm nejde o lotosové blues. Teď vám chci vyprávět o Miovi.“

MB

OBSAH

ÚVOD

LOTOSOVÉ BLUES

ČÁST I.

1

2

3

4

5

6

7

8

9

ČÁST II.

10

11

12

13

14

15

ČÁST III.

16

17

18

19

20

21

22

ČÁST IV.

23

24

25

26

27

28

29

30

31

32

ČÁST V.

33

34

35

36

37

38

39

40

41

42

43

44

45

46

47

ÚVOD

„Kdo jste?“

PŘEPIS ROZHOVORU S MARTINEM BENNEREM (MB)

AUTOR: KAREN VIKINGOVÁ (KV), NEZÁVISLÁ NOVINÁŘKA, STOCKHOLM

MB: Kdo jste?

KV: Jmenuju se Karen Vikingová. Byla jsem blízká přítelkyně Fredrika Ohlandera, se kterým jste spolupracoval.

MB: Blízká přítelkyně?

KV: Ano. Chápu vaši podezřívavost, takže vám poskytnu stejné informace, kterých se dostalo mně. Po Fredrikově smrti… Víte, že je mrtvý, ne?

MB: Vím. A je mi to moc líto.

KV: To mně taky. Patřil k mým nejbližším lidem, byl skoro jako můj bratr… Ale k věci. Před pár dny mi volal Fredrikův přítel Verner. Ve Fredrikově bankovním trezoru našel tlustou obálku nadepsanou mým jménem, s pokynem, že ji smím otevřít jen já.

MB: Aha.

KV: Ještě ten večer jsem si pro ni k Vernerovi zajela. Byl v ní tlustý štos papírů a krátký dopis, ve kterém mi Fredrik kladl na srdce, že kdyby se s ním něco stalo, mám se s vámi spojit. Prý jste se setkali poté, co jste se dostal do nesnází, a to, co jste mu řekl, si nechtěl za žádnou cenu odnést s sebou do hrobu.

MB: Zmínil se vám někdy předtím o naší spolupráci?

KV: Ne. Ale s pár kolegy jsme tušili, že dělá na něčem tajném.

(Odmlka)

KV: Pokud jsem to správně pochopila, ještě jste nebyli hotoví. Ten příběh měl pokračování. Nebo se pletu?

MB: Nepletete. Proto asi taky Fredrik chtěl, abyste mě kontaktovala. Věděl, že jsme odehráli teprve první poločas a že určitě stojím o to, aby někdo zdokumentoval i ten druhý.

KV: A druhý poločas už skončil?

MB: Jo. Je po všem.

(Odmlka)

KV: Co tedy navrhujete? Chcete mi povědět, co se stalo?

MB: Rád. Jestli Fredrik svěřil tenhle úkol právě vám, znamená to, že vám můžu věřit. Musíte ale přistoupit na moje podmínky. Všechno, co vám řeknu, zůstane jen mezi námi. Zveřejnit to smíte jedině v případě, že bych zmizel nebo umřel. Je vám to jasné?

KV: Ano. Fredrik mi to taky tak napsal.

MB: Co všechno vlastně víte? Kolik toho Fredrik před smrtí stačil sepsat? Všechno?

KV: Myslím, že ano. Ale asi bude lepší, když si to přečtete sám. Napsal podrobné pojednání i krátké shrnutí. Ten delší text bych ráda přepracovala do knižní podoby. Fredrik pro knížku vymyslel krásný název.

MB: Jaký?

KV: Lotosové blues.

LOTOSOVÉ BLUES

Shrnutí

Jmenuju se Martin Benner a jsem advokát. Až donedávna jsem měl všechno. Ženské, kariéru, luxusní život a skvělou dceru. Dnes je ale spousta věcí jinak. Můj život se změnil. Už nemám v ničem jistotu. Možná za to můžou moje slabosti. Pořád se honím za vzrušením. V osobním i profesním životě. A bohužel jsem za to draze zaplatil. Třeba vztahem s Lucy, se kterou pracuju a občas spím.

Jednoho dne se u nás v kanceláři objevil chlap, který se představil jako Bobby, a tvrdil, že potřebuje pomoct. Že se jeho sestra dostala do průšvihu. Křivě ji obvinili z pěti vražd. V novinách se pro ni vžilo jméno Sara z Texasu. Ve skutečnosti se jmenovala Tellová.

Bobby mě požádal, abych jeho sestru hájil. A taky abych našel jejího zmizelého syna Mia. Sařin první advokát to podělal a Bobby doufal, že já bych to mohl napravit. Mělo to ale jeden háček. Sara už byla mrtvá. Spáchala sebevraždu, když jí povolili vycházku z vazby. Den před zahájením soudního líčení. Všichni právníci se shodovali, že kdyby se nezabila, odsoudili by ji. Za všech pět vražd. Policie měla dostatek důkazů. A taky se Sara ke všemu přiznala.

Přesto jsem tu práci vzal. Teda jenom částečně. Slíbil jsem, že se pokusím očistit Sařino jméno. Mio, její zmizelý syn, mi byl ukradený. Ztratil se ze školky to odpoledne, kdy jeho máma utekla. Policie měla za to, že ho Sara před tím, než spáchala sebevraždu, taky zabila. A já neměl důvod o tom pochybovat.

Brzo jsem ovšem zjistil, že v policejním vyšetřování jsou určité trhliny. Vypadalo to, že vyšetřovatelé ten případ dost odflákli. Narazil jsem na několik stop, kterým policie nevěnovala dostatečnou pozornost. Sara pracovala jako au-pair v Texasu, kde taky údajně spáchala první dvě vraždy. Jenže její nejlepší kamarádka Jenny, taky au-pair, o tom pochybovala. Tvrdila, že je to blbost. Jenny za mnou přijela až z Ameriky, aby mi oznámila, že Saře může na dobu první vraždy poskytnout alibi.

A pak se to všechno semlelo hrozně rychle. Jenny někdo zavraždil. Bobbyho taky. Jenže se ukázalo, že zavražděný Bobby nebyl tentýž člověk, který přišel za mnou do kanceláře. Policie tvrdila, že má svědka, který viděl, jak Jenny někdo přejel stejným autem, jaké mám já. Porschem. To svědectví a fakt, že jsem oba zavražděné osobně znal, stačilo, aby mě policie začala podezřívat. Vyšetřování vedl můj známý Didrik Stihl. Chlap, kterého jsem dřív měl rád a který mi v lecčem pomohl (a taky vedl vyšetřování Sařina případu), se najednou změnil v člověka, od něhož jsem se chtěl držet radši co nejdál.

S Lucy jsme odjeli do Texasu. Říkal jsem si, že pokud se mi podaří prokázat, že Sara aspoň jednu z těch pěti vražd nespáchala, povede se mi ji zprostit obvinění i z těch ostatních. A zároveň jsem si myslel, že se tím vyřeší taky moje problémy. Zbavím se podezření z vraždy Jenny a Bobbyho a můj život se zase vrátí do normálu. Kupředu mě poháněla hlavně láska k Belle. To je moje čtyřletá neteř, kterou mám v péči od jejích deseti měsíců, kdy se oba její rodiče zabili při letecké katastrofě. Dělám všechno pro to, abych byl dobrý táta, a miluju ji nade všechno. Což se mimochodem taky ukázalo jako moje slabé místo.

V Texasu jsme se toho dozvěděli víc, než jsme si vůbec dokázali představit. Ukázalo se, že Sara opravdu spáchala první vraždu, ze které byla obviněná. I když to bylo v sebeobraně. Taky jsme zjistili, že pracovala jako prostitutka pro jednu mafiánskou organizaci, která se zabývala prodejem drog a bílého masa a jejíž boss si říkal Lucifer.

Sara měla s Luciferem zvláštní vztah. Byla jeho tajná milenka. Když zjistila, že s ním čeká dítě, utekla zpátky do Švédska. Jenže tak snadno jí to neprošlo. Lucifer měl dobré kontakty a zdroje informací. Brzo se dozvěděl, kde Sara je i proč utekla.

Jel za ní do Stockholmu a přemlouval ji, ať se s ním vrátí. Sara odmítla. Nato jí Lucifer oznámil, že za každé její odmítnutí zabije za trest jednoho člověka a narafičí to vždycky tak, aby důkazy svědčily proti ní. Nejspíš si myslel, že ji to zlomí. To se ovšem přepočítal. Sara třikrát odmítla a Lucifer spáchal ve Stockholmu tři vraždy. Takže co nevidět měla Sara na krku celkem pět vražd. Dvě spáchané v Texasu a tři ve Stockholmu. Zatkla ji policie a jejího syna umístila sociálka do pěstounské péče.

Den před zahájením soudního líčení utekla Sara při vycházce svým strážcům. Snad se chtěla i se synem ukrýt do bezpečí. Ale těžko říct, jak to vlastně bylo. Mio každopádně taky zmizel. Nebyl ve školce ani u pěstounů. Sara ze zoufalství skočila z mostu a její syn se nikdy nenašel.

A nezmizel jenom on. Někdo unesl taky Bellu. Když jsme jeli do Texasu, nechal jsem ji ve Švédsku. U jejích prarodičů z otcovy strany na ostrově poblíž Stockholmu. Myslel jsem si, že tam bude v maximálním bezpečí. Hlavně proto, že jsem požádal Borise, aby na ni nenápadně dohlídnul. Boris je můj bývalý klient a mafián. Bylo to ale k ničemu. Bellu stejně někdo unesl. A za dva dny mi ji vrátil. Lucifer nechce vraždit děti. Chtěl mě jenom zastavit. Zavolal mi někdo, kdo se nepředstavil, a oznámil mi, že Bellu unesl a že ji klidně může kdykoli unést znovu. A taky to udělá, pokud mu nepomůžu najít Luciferova ztraceného syna Mia. Když udělám, co chce, nechá Bellu na pokoji.

* * *

Tak takhle se věci mají. Vyhrožují mi únosem dcery. Jestli je neposlechnu, mohl bych o ni navždycky přijít. Musím udělat všechno pro to, abych Mia našel. A navíc musím zjistit, kdo se mi snaží hodit na krk dvě vraždy. Lucifer totiž tvrdí, že se smrtí Bobbyho a Jenny nemá nic společného.

Hrozně by mě zajímalo, co je ten Lucifer vlastně zač. Přeju si, aby zlo konečně dostalo tvář a tohle šílenství jednou provždy skončilo. Některé indicie nasvědčují tomu, že Lucifer je šerif Esteban Stiller, se kterým jsem se setkal v Houstonu. Ale víc se v tom šťourat neodvažuju. Abych neohrozil Bellin život.

Bella je to nejcennější, co mám. Teď už to vím. To kvůli ní se snažím dodržovat pravidla a nepožadovat příliš informací. Jenže nenasytnost mám v krvi. S tím nic nenadělám. Je to jako chůze po laně. Člověk se musí dívat dopředu. Ne dolů.

Jinak spadne.

ČÁST I.

„Když se ztratil Mio.“

PŘEPIS ROZHOVORU S MARTINEM BENNEREM (MB)

AUTOR: KAREN VIKINGOVÁ (KV), NEZÁVISLÁ NOVINÁŘKA, STOCKHOLM

KV: Jak se vám líbilo Lotosové blues?

MB: Moc. Tak se do toho pustíme. Já budu vyprávět, vy zapisovat. Stejně jako jsme to dělali s Fredrikem.

KV: Čím začnete? Tím, co se stalo těsně po Bellině návratu?

MB: Jo. Ty první dny se dají shrnout několika málo slovy. Ze všeho nejdřív jsme jeli do nemocnice, abych se ujistil, že je Bella v pořádku. Potom jsme zůstali několik dní doma. Chodil jsem ven jenom na schůzky s Fredrikem a na policejní výslechy. Pak jsem se pustil do práce.

KV: A co přesně jste se snažil zjistit?

MB: Co se stalo se Sařiným synem Miem, jak jsem slíbil Luciferovi. Taky kdo a proč se mi snaží hodit na krk dvojnásobnou vraždu. Lucifer totiž tvrdil, že s tím nemá nic společného.

KV: Neměl jste sebemenší důvod ho podezřívat ze lži?

MB: K tomu se dostaneme. Ale nejdřív si musíme něco vyjasnit.

KV: Co?

MB: Čtení Lotosového blues bolí. Moc dobře si pamatuju, jaké to bylo na začátku. Lucy v kanceláři experimentovala s opalovacími krémy a já si tajně randil. Jenže po naší cestě do Texasu bezstarostné časy skončily. Tak se na to připravte. Příběh, který vám teď povím, je mnohem tíživější. Temnější. Už v něm nejde o lotosové blues. Teď vám chci vyprávět o Miovi.

KV: Dobře. Zeptám se vás takhle: Kdybyste měl ten příběh sepsat sám, jak by zněla první věta?

(Odmlka)

MB: Takhle: Ve snu mě vždycky pohřbívali zaživa.

Table of Contents

ÚVOD

LOTOSOVÉ BLUES

ČÁST I.

ČÁST II.

ČÁST III.

ČÁST IV.

ČÁST V.