Ukážka z elektronickej knihy

Vzor citace: Macela, M., Hovorka, D., Křístek, A., Trubačová, K., Zárasová, Z. Zákon o sociálně-právní ochraně dětí. Komentář. Praha: Wolters Kluwer, a. s., 2015, 912 s.

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Zákon o sociálně-právní ochraně dětí : komentář / Miloslav Macela ... [et al.]. -- Vyd. 1. -- Praha : Wolters Kluwer, 2015. -- 912 s.

ISBN 978-80-7478-727-0 (váz.)

349.3-053.2 * (437.3)

- sociálně-právní ochrana dětí -- Česko

- zákony

- komentáře

349 - Pracovní, sociální, stavební právo. Právo životního prostředí [16]

Právní stav publikace je k 1. 1. 2015.

Recenze: Mgr. Kateřina Valachová, Ph.D.

© PhDr. Miloslav Macela, Mgr. Daniel Hovorka, Mgr. Adam Křístek, Mgr. Klára Trubačová, JUDr. Zuzana Zárasová, 2015.

ISBN 978-80-7478-727-0 (váz).

ISBN 978-80-7478-728-7 (e-pub)

Vydává Wolters Kluwer, a. s., U Nákladového nádraží 6, 130 00 Praha 3, v roce 2015 jako svou 1904. publikaci. Odpovědná redaktorka Jiřina Šišková. Jazyková korektura Blanka Jelínková. Rejstřík Ondřej Černý. Obálka Michaela Blažejová. Vydání první. Stran 912. Sazba PageDTP.cz. Tisk Wydawnictwo Diecezjalne i Drukarnia w Sandomierzu, ul. Żeromskiego 4, 27-600 Sandomierz, Polsko.

Obsah této publikace naleznete také v systému ASPI.

E-kniha k dostání na www.wolterskluwer.cz/obchod

www.wolterskluwer.cz, e-mail: obchod@wolterskluwer.cz, tel.: 246 040 405, 246 040 400, fax: 246 040 401

JEDNOTLIVÁ USTANOVENÍ ZPRACOVALI:

Mgr. Daniel Hovorka

ČÁST TŘETÍ OPATŘENÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

§ 11 (odst. 1, 4, 5), § 14–16a, § 19a–27, § 28, § 33–37, § 38a–38b

ČÁST PÁTÁ PĚSTOUNSKÁ PÉČE

§ 47o–47za

ČÁST OSMÁ SPOLEČNÁ USTANOVENÍ

§ 54–56

ČÁST DEVÁTÁ SPRÁVNÍ DELIKTY

§ 59–59l

ČÁST DESÁTÁ ŘÍZENÍ A MÍSTNÍ PŘÍSLUŠNOST

§ 60–64

ČÁST JEDENÁCTÁ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

§ 65–67

Přechodná ustanovení k novele č. 410/2012 Sb.

Mgr. Adam Křístek

ČÁST PRVNÍ ÚVODNÍ USTANOVENÍ

§ 1–4a

ČÁST DRUHÁ ZÁKLADNÍ USTANOVENÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

§ 5–9a (odst. 1, 2)

ČÁST TŘETÍ OPATŘENÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

§ 10 (odst. 4), § 10a, § 12–13a, § 17 (ve spolupráci se Z. Zárasovou), § 18–19, § 29–32, § 38

ČÁST ČTVRTÁ ZAŘÍZENÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

§ 39–41, § 42 (ve spolupráci se Z. Zárasovou), § 43

ČÁST PÁTÁ PĚSTOUNSKÁ PÉČE

§ 47b–47c, § 47 i (odst. 2, 3), § 47n

ČÁST ŠESTÁ POSKYTOVÁNÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY POVĚŘENÝMI OSOBAMI

§ 48–50

ČÁST OSMÁ SPOLEČNÁ USTANOVENÍ

§ 51–53, § 57

PhDr. Miloslav Macela

vedoucí autorského kolektivu

ČÁST DRUHÁ ZÁKLADNÍ USTANOVENÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

§ 9a (odst. 3, 4)

ČÁST PÁTÁ PĚSTOUNSKÁ PÉČE

§ 47a, § 47d–47h, 47i (odst. 1), 47j–47m

ČÁST SEDMÁ INSPEKCE POSKYTOVÁNÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

§ 50a

ČÁST OSMÁ SPOLEČNÁ USTANOVENÍ

§ 53a, § 58–58b

Mgr. Klára Trubačová

ČÁST TŘETÍ OPATŘENÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

§ 10 (odst. 1 až 3, odst. 5), § 11 (odst. 2, 3), § 27a

JUDr. Zuzana Zárasová

ČÁST TŘETÍ OPATŘENÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

§ 17 (ve spolupráci s A. Křístkem)

ČÁST ČTVRTÁ ZAŘÍZENÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

§ 42–42n (§ 42 ve spolupráci s A. Křístkem)

SEZNAM ZKRATEK

Zkratky právních předpisů a dokumentů

kompetenční zákon

zák. č. 2/1969 Sb., o zřízení ministerstev a jiných ústředních orgánů státní správy České socialistické republiky

Listina

Listina základních práv a svobod

Metodický pokyn

Metodický pokyn Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy k jednotnému postupu při uvolňování a omlouvání žáků z vyučování, prevenci a postihu záškoláctví č. j. 10 194/2002-14

obč. zák.

zák. č. 89/2012 Sb., občanský zákoník

obecní zřízení

zák. č. 128/2000 Sb., o obcích (obecní zřízení)

Obecný komentář č. 14

Obecný komentář Výboru pro práva dítěte č. 14 k právu dítěte na uplatňování zájmu dítěte jako předního hlediska

o. s. ř.

zák. č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád

o. z. o.

obecný zákoník občanský (zákon č. 946/1811 Sb. z. s.)

směrnice o vedení spisové dokumentace

směrnice MPSV č. j. 2013/26780-21 o stanovení rozsahu evidence dětí a obsahu spisové dokumentace o dětech vedené orgány sociálně-právní ochrany dětí a o stanovení rozsahu evidence a obsahu spisové dokumentace v oblasti náhradní rodinné péče

spr. řád

zák. č. 500/2004 Sb., správní řád

školský zákon

zák. č. 561/2004 Sb., o předškolním, základním, středním, vyšším odborném a jiném vzdělávání (školský zákon)

tr. zákoník

zák. č. 40/2009 Sb., trestní zákoník

Úmluva

sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 43/2000 Sb. m. s. o přijetí Úmluvy o ochraně dětí a spolupráci při mezinárodním osvojení

Úmluva o právech dítěte

sdělení federálního Ministerstva zahraničních věcí č. 104/1991 Sb., o sjednání Úmluvy o právech dítěte

zák. práce

zák. č. 262/2006 Sb., zákoník práce

zák. č. 40/1964 Sb.

zák. č. 40/1964 Sb., občanský zákoník

zák. č. 109/2002 Sb.

zák. č. 109/2002 Sb., o výkonu ústavní výchovy nebo ochranné výchovy ve školských zařízeních a o preventivně výchovné péči ve školských zařízeních a o změně dalších zákonů

zák. o nem. pojištění

zák. č. 187/2006 Sb., o nemocenském pojištění

zák. o ochraně os. údajů

zák. č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých zákonů

zák. o pomoci v hmotné nouzi

zák. č. 111/2006 Sb., o pomoci v hmotné nouzi

zák. o přestupcích

zák. č. 200/1990 Sb., o přestupcích

zák. o rodině

zák. č. 94/1963 Sb., o rodině

zák. o soc.-práv. ochraně dětí

zák. č. 359/1999 Sb., o sociálně-právní ochraně dětí

zák. o soc. službách

zák. č. 108/2006 Sb., o sociálních službách

zák. o st. soc. podpoře

zák. č. 117/1995 Sb., o státní sociální podpoře

zák. o zdrav. službách

zák. č. 372/2011 Sb., o zdravotních službách a podmínkách jejich poskytování

z. s. m.

zák. č. 218/2003 Sb., o odpovědnosti mládeže za protiprávní činy a o soudnictví ve věcech mládeže a o změně některých zákonů (zákon o soudnictví ve věcech mládeže)

z. ř. s.

zák. č. 292/2013 Sb., o zvláštních řízeních soudních

Ostatní zkratky

CAN

Child Abuse and Neglect (syndrom týraného, zneužívaného a zanedbávaného dítěte)

CRIA

Child rights impact assessment (hodnocení dopadu opatření na práva dítěte)

ČR

Česká republika

DPH

daň z přidané hodnoty

ESLP

Evropský soud pro lidská práva

EU

Evropská unie

KS

krajský soud

MPSV

Ministerstvo práce a sociálních věcí

MS

městský soud

MZV

Ministerstvo zahraničních věcí

NSS

Nejvyšší správní soud

Nom

Nepříslušná ochrana mládeže (označení spisové dokumentace)

Om

ochrana mládeže (označení spisové dokumentace)

OPM

Okresní péče o mládež

OSN

Organizace spojených národů

OSPOD

orgán sociálně-právní ochrany dětí

SbNU

Sbírka usnesení a nálezů Ústavního soudu

SNR

Slovenská národná rada

ÚS

Ústavní soud

Úřad

Úřad pro mezinárodněprávní ochranu dětí

WHO

Světová zdravotnická organizace

SEZNAM PŘEDPISŮ CITOVANÝCH V KOMENTÁŘI1, 2

Úmluva o vymáhání výživného v cizině (vyhláška Ministerstva zahraničních věcí č. 33/1959 Sb.)

Úmluva o uznávání a výkonu rozhodnutí o vyživovací povinnosti (vyhláška Ministerstva zahraničních věcí č. 132/1976 Sb.)

Úmluva o právech dítěte (sdělení federálního Ministerstva zahraničních věcí č. 104/1991 Sb.)

Úmluva o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 34/1998 Sb. m. s.)

Úmluva o ochraně dětí a spolupráci při mezinárodním osvojení (sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 43/2000 Sb. m. s.)

Evropské úmluva o osvojení dětí (sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 132/2000 Sb. m. s.)

Úmluva o výkonu práv dětí (sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 54/2001 Sb. m. s.)

Úmluva o lidských právech a biomedicíně (sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 96/2001 Sb. m. s.)

Úmluva o pravomoci orgánů, použitelném právu, uznávání, výkonu a spolupráci ve věcech rodičovské zodpovědnosti a opatření k ochraně dětí (sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 141/2001 Sb. m. s.)

Úmluva o styku s dětmi (sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 91/2005 Sb. m. s.)

Úmluva o právech osob se zdravotním postižením (sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 10/2010 Sb. m. s.)

Úmluva o mezinárodním vymáhání výživného na děti a dalších druhů vyživovacích povinností (Úřední věstník Evropské unie, L 192, Svazek 5 ze dne 22. července 2011)

nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství

nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství

nařízení Rady (ES) č. 859/2003 ze dne 14. května 2003, kterým se působnost nařízení (EHS) č. 1408/71 a nařízení (EHS) č. 574/72 rozšiřuje na státní příslušníky třetích zemí, na které se tato nařízení dosud nevztahují pouze z důvodu jejich státní příslušnosti

nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozsudků ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000

nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení

nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností

nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení

nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1231/2010 ze dne 24. listopadu 2010, kterým se rozšiřuje působnost nařízení (ES) č. 883/2004 a nařízení (ES) č. 987/2009 na státní příslušníky třetích zemí, na které se tato nařízení dosud nevztahují pouze z důvodu jejich státní příslušnosti

nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie

směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS

usnesení předsednictva ČNR č. 2/1993 Sb., o vyhlášení Listiny základních práv a svobod jako součásti ústavního pořádku České republiky

císařský patent č. 946/1811 Sb. z. s., obecný zákoník občanský (všeobecný zákoník občanský)

zák. č. 141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (trestní řád)

zák. č. 94/1963 Sb., o rodině

zák. č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád

zák. č. 40/1964 Sb., občanský zákoník

zák. č. 500/2004 Sb., správní řád

zák. č. 262/2006 Sb., zákoník práce

zák. č. 40/2009 Sb., trestní zákoník

zák. č. 89/2012 Sb., občanský zákoník

zák. č. 91/2012 Sb., o mezinárodním právu soukromém

zák. č. 292/2013 Sb., o zvláštních řízeních soudních

zák. č. 2/1969 Sb., o zřízení ministerstev a jiných ústředních orgánů státní správy České socialistické republiky

zák. ČNR č. 200/1990 Sb., o přestupcích

zák. č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon)

zák. č. 553/1991 Sb., o obecní policii

zák. č. 582/1991 Sb., o organizaci a provádění sociálního zabezpečení

zák. č. 117/1995 Sb., o státní sociální podpoře

zák. č. 155/1995 Sb., o důchodovém pojištění

zák. č. 48/1997 Sb., o veřejném zdravotním pojištění

zák. č. 82/1998 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu veřejné moci rozhodnutím nebo nesprávným úředním postupem

zák. č. 169/1999 Sb., o výkonu trestu odnětí svobody

zák. č. 222/1999 Sb., o zajišťování obrany České republiky

zák. č. 325/1999 Sb., o azylu

zák. č. 326/1999 Sb., o pobytu cizinců na území České republiky

zák. č. 349/1999 Sb., o Veřejném ochránci práv

zák. č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů

zák. č. 128/2000 Sb., o obcích (obecní zřízení)

zák. č. 129/2000 Sb., o krajích (krajské zřízení)

zák. č. 131/2000 Sb., o hlavním městě Praze

zák. č. 133/2000 Sb., o evidenci obyvatel a rodných číslech a o změně některých zákonů (zákon o evidenci obyvatel)

zák. č. 218/2000 Sb., o rozpočtových pravidlech a o změně některých souvisejících zákonů (rozpočtová pravidla)

zák. č. 227/2000 Sb., o elektronickém podpisu a o změně některých dalších zákonů (zákon o elektronickém podpisu)

zák. č. 250/2000 Sb., o rozpočtových pravidlech územních rozpočtů

zák. č. 257/2000 Sb., o Probační a mediační službě

zák. č. 258/2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví

zák. č. 365/2000 Sb., o informačních systémech veřejné správy a o změně některých dalších zákonů

zák. č. 120/2001 Sb., o soudních exekutorech a exekuční činnosti (exekuční řád)

zák. č. 320/2001 Sb., o finanční kontrole

zák. č. 109/2002 Sb., o výkonu ústavní výchovy nebo ochranné výchovy ve školských zařízeních a o preventivně výchovné péči ve školských zařízeních a o změnách dalších zákonů

zák. č. 312/2002 Sb., o úřednících územních samosprávných celků a o změně některých zákonů

zák. č. 218/2003 Sb., o odpovědnosti mládeže za protiprávní činy a o soudnictví ve věcech mládeže a o změně některých zákonů (zákon o soudnictví ve věcech mládeže)

zák. č. 221/2003 Sb., o dočasné ochraně cizinců

zák. č. 283/2003 Sb., o státním zastupitelství

zák. č. 435/2004 Sb., o zaměstnanosti

zák. č. 561/2004 Sb., o předškolním, základním, středním, vyšším odborném a jiném vzdělávání (školský zákon)

zák. č. 634/2004 Sb., o správních poplatcích

zák. č. 108/2006 Sb., o sociálních službách

zák. č. 110/2006 Sb., o životním a existenčním minimu

zák. č. 111/2006 Sb., o pomoci v hmotné nouzi

zák. č. 137/2006 Sb., o veřejných zakázkách

zák. č. 187/2006 Sb., o nemocenském pojištění

zák. č. 273/2008 Sb., o Policii České republiky

zák. č. 111/2009 Sb., o základních registrech

zák. č. 73/2011 Sb., o Úřadu práce České republiky a změně souvisejících předpisů

zák. č. 186/2011 Sb., o poskytování součinnosti pro účely řízení před některými mezinárodními soudy a jinými mezinárodními kontrolními orgány

zák. č. 329/2011 Sb., o poskytování dávek osobám se zdravotním postižením

zák. č. 372/2011 Sb., o zdravotních službách

zák. č. 202/2012 Sb., o mediaci a o změně některých zákonů (zákon o mediaci)

zák. č. 255/2012 Sb., o kontrole (kontrolní řád)

zák. č. 45/2013 Sb., o obětech trestných činů

zák. č. 186/2013 Sb., o státním občanství České republiky

zák. č. 306/2013 Sb., o zrušení karty sociálních systémů

vyhláška Ministerstva spravedlnosti č. 109/1994 Sb., kterou se vydává řád výkonu vazby

vyhláška Ministerstva spravedlnosti č. 345/1999 Sb., kterou se vydává řád výkonu trestu odnětí svobody

vyhláška Ministerstva zdravotnictví č. 106/2001 Sb., o hygienických požadavcích na zotavovací akce pro děti

vyhláška č. 48/2005 Sb., o základním vzdělávání a některých náležitostech plnění povinné školní docházky

vyhláška č. 72/2005 Sb., o poskytování poradenských služeb ve školách a školských poradenských zařízeních

vyhláška č. 410/2005 Sb., o hygienických požadavcích na prostory a provoz zařízení a provozoven pro výchovu a vzdělávání dětí a mladistvých

vyhláška č. 505/2006 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona o sociálních službách

vyhláška č. 473/2012 Sb., o provedení některých ustanovení zákona o sociálně-právní ochraně dětí

směrnice Ministerstva práce a sociálních věcí č. j. 2013/26780-21 ze dne 17. září 2013, o stanovení rozsahu evidence dětí a obsahu spisové dokumentace o dětech vedené orgány sociálně-právní ochrany dětí a o stanovení rozsahu evidence a obsahu spisové dokumentace v oblasti náhradní rodinné péče

instrukce Ministerstva spravedlnosti, Ministerstva vnitra, Ministerstva zdravotnictví, Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy a Ministerstva práce a sociálních věcí ze dne 5. 4. 2007 č. j. 142/2007-ODS-Org, kterou se upravuje postup při výkonu soudních rozhodnutí o výchově nezletilých dětí

cenový předpis Ministerstva zdravotnictví č. 2/2013/DZP, o regulaci cen poskytovaných zdravotních služeb, stanovení maximálních cen zdravotních služeb poskytovaných zubními lékaři hrazených z veřejného zdravotního pojištění a specifických zdravotních výkonů

cenový předpis Ministerstva zdravotnictví č. 1/2014/DZP, kterým se stanoví maximální ceny za specifické zdravotní výkony

[1] Předpisy jsou řazeny v pořadí:

– mezinárodní smlouvy,

– právní předpisy Evropské unie,

– ústavní zákony,

– kodexy,

– zákony,

– ostatní právní předpisy.

[2] Není-li uvedeno jinak, jsou všechny předpisy v textu citovány ve znění pozdějších předpisů.

ÚVOD

Česká republika je více než dvě desetiletí signatářem Úmluvy o právech dítěte. Ochrana dětí, respekt k jejich právům a systém péče o ohrožené děti však dosud vykazuje značné rezervy. Postoj k právům dětí a jejich naplnění je předmětem stálých diskusí odborné i laické veřejnosti. V posledních letech tyto diskuse nabyly na intenzitě v souvislosti s plánovanou (a částečně realizovanou) reformou systému péče o ohrožené děti.

Jedním se symbolů těchto změn a debat, jež je provází, byla rozsáhlá novela zákona č. 359/1999 Sb., o sociálně-právní ochraně dětí, která nabyla účinnosti pod číslem 401/2012 Sb. 1. ledna 2013. Novela mimo jiné reagovala na přijetí nového občanského zákoníku, který nejenže zásadně rekodifikoval oblast rodinného práva, ale především vnesl do samotných základů soukromoprávní oblasti principy zdůrazňující svobodu člověka, upřednostnění individuálních práv před „zájmy společnosti“ a povinnost ctít svobodné rozhodnutí člověka žít podle svého. Základními zásadami soukromého práva se staly zvláštní zákonná ochrana rodiny, rodičovství a manželství a také ochrana slabších, mezi nimi i dětí.

Zákon o sociálně-právní ochraně dětí je i přes tyto úpravy předpisem, který je rozkročen mezi dvěma společenskými epochami. Sledujeme-li historický vývoj jednotlivých ustanovení, nalézáme řadu reminiscencí na právní předpisy v oblasti sociálního zabezpečení ze šedesátých či sedmdesátých let. Sám pojem „sociálně-právní ochrana dětí (mládeže)“ je produktem legislativy padesátých let. Vývoj v ostatních evropských zemích (včetně všech zemí sousedících s Českou republikou) poukazuje na skutečnost, že koncept úzce vymezené „sociálně-právní ochrany dětí“, je dnes již překonán. Reprezentuje rezortní roztříštěnost a dezintegraci pomoci ohroženým dětem a rodinám.

Nalézáme se na dlouhé a trnité cestě mezi koncepcí sociálně-právní ochrany, jejímž těžištěm je činnost orgánů dohlížejících na naplňování základní odpovědnosti rodičů vůči společnosti „za všestranný duševní a tělesný rozvoj svých dětí a zvláště za jejich řádnou výchovu tak, aby jednota zájmů rodiny a společnosti byla upevňována“ a systémem ochrany dětí, který naplňuje práva dětí (a lidská práva obecně) prostřednictvím sociální pomoci systematické sociální práce a podpory rodin v nejlepším zájmu dítěte. Završení tohoto procesu, jehož součástí je i sjednocení systému ochrany dětí a péče o ohrožené děti, je však již úkolem nové právní úpravy.

Potřeba nového komentáře k zákonu o sociálně-právní ochraně vyplývá ze všech výše popsaných zásadních změn. Pro pochopení systémových změn je důležitá nejen znalost aktuálního znění předpisů, ale také „vědomí souvislosti“. Komentář proto nabízí kromě samotného výkladu jednotlivých ustanovení zákona také řadu exkursů do minulosti a věnuje značnou pozornost vazbám na související právní úpravy, především na občanský zákoník po rekodifikaci soukromého práva. Zároveň je i pokusem o určité vyrovnání deficitu v oblasti metod sociální práce, byť v intencích odpovídajících komentáři k právnímu předpisu.

Práva dítěte (jakkoliv jsou v praxi leckdy pojímána jako pojem obecné povahy) mají jasně definovaný obsah. Novelizovaný zákon o sociálně-právní ochraně nabízí všem aktérům dostatečný prostor pro každodenní naplňování tohoto obsahu s respektem a v nejlepším zájmu dětí a mladých lidí. Věříme, že k tomu přispěje i tento komentář.

ZÁKON

č. 359/1999 Sb.

ze dne 9. prosince 1999

O SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANĚ DĚTÍ

Změna: 257/2000 Sb., 272/2001 Sb., 309/2002 Sb., 320/2002 Sb., 518/2002 Sb., 222/2003 Sb., 315/2004 Sb., 52/2004 Sb., 436/2004 Sb., 57/2005 Sb., 501/2004 Sb., 381/2005 Sb., 134/2006 Sb., 165/2006 Sb., 112/2006 Sb., 176/2007 Sb., 124/2008 Sb., 259/2008 Sb., 295/2008 Sb., 305/2008 Sb., 41/2009 Sb., 73/2011 Sb., 227/2009 Sb., 420/2011 Sb., 375/2011 Sb., 399/2012 Sb., 401/2012 Sb., 505/2012 Sb., 103/2013 Sb., 306/2013 Sb., 303/2013 Sb., 64/2014 Sb., 250/2014 Sb.

Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky:

ČÁST PRVNÍ

ÚVODNÍ USTANOVENÍ

První část zákona, nazvaná Úvodní ustanovení, na prvním místě vymezuje věcnou působnost předpisu, a to definováním pojmu sociálně-právní ochrany (§ 1). Dále se tu obecně zakotvuje osobní působnost zákona – ochrana se poskytuje dětem (proto je v § 2 odst. 1 definován pojem dítěte), a to zásadně dětem s obvyklým bydlištěm, resp. pobytem na území (§ 2 odst. 2, 3). Úvodní ustanovení vymezují též věcnou příslušnost orgánů veřejné správy a působnost dalších subjektů v oblasti sociálně-právní ochrany (§ 4), proto je také ustanovením této části zřízen speciální orgán veřejné správy – Úřad pro mezinárodněprávní ochranu dětí (§ 3). Později bylo do této části vloženo i výkladové ustanovení, definující pro potřeby sociálně-právní ochrany některé pojmy související s náhradní rodinnou péčí (§ 4a).

§ 1

Sociálně-právní ochrana dětí

(1) Sociálně-právní ochranou dětí (dále jen „sociálně-právní ochrana“) se rozumí zejména

a) ochrana práva dítěte na příznivý vývoj a řádnou výchovu,

b) ochrana oprávněných zájmů dítěte, včetně ochrany jeho jmění,

c) působení směřující k obnovení narušených funkcí rodiny,

d) zabezpečení náhradního rodinného prostředí pro dítě, které nemůže být trvale nebo dočasně vychováváno ve vlastní rodině.

(2) Nedotčeny zůstávají zvláštní právní předpisy, které upravují též ochranu práv a oprávněných zájmů dítěte.

(3) Tento zákon se použije na právní vztahy, které nejsou upraveny přímo použitelným předpisem Evropské unie v oblasti dávek pěstounské péče55).

_______________

55) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení.

Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení.

Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie.

Nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností.

Z důvodové zprávy:

K zák. č. 359/1999 Sb.: Sociálně-právní ochrana dítěte představuje zajištění práva dítěte na život, jeho příznivý vývoj, na rodičovskou péči a život v rodině, na identitu dítěte, svobodu myšlení, svědomí a náboženství, na vzdělání, zaměstnání, zahrnuje také ochranu dítěte před jakýmkoliv tělesným či duševním násilím, zanedbáváním, zneužíváním nebo vykořisťováním. Ochrana dítěte tak zahrnuje ochranu rozsáhlého souboru práv a oprávněných zájmů dítěte, a je proto upravena v různých právních odvětvích a v právních předpisech různé právní síly. Tvoří tak předmět činnosti celé řady orgánů, právnických a fyzických osob, a to v závislosti na jejich působnosti. Ochrana dítěte a zajišťování jeho práv se promítá do právních předpisů v oblasti rodině-právní, sociální, školské, zdravotní, daňové, občanskoprávní, trestní apod., a z toho také vyplývá okruh subjektů, které ji realizují. Z této skutečnosti je zřejmé, že právní úpravu ochrany dítěte nelze zahrnout do jediného právního předpisu. Je však třeba, aby pro orgány, které vykonávají sociálně-právní ochranu, tj. [především obecní a krajské úřady], byl vytvořen právní předpoklad, který v souladu s Listinou základních práv a svobod a Úmluvou o právech dítěte umožní těmto orgánům účinně sociálně-právní ochranu realizovat.

Předložený návrh zákona proto obecně vymezuje pojem sociálně-právní ochrany, a pokud jde o další ochranu práv dítěte, konstatuje, že ostatní právní předpisy, které ji též upravují, nejsou touto úpravou dotčeny.

K zák. č. 401/2012 Sb.: Doplňuje se a upřesňuje zákonná definice rozsahu a zaměření sociálně-právní ochrany dětí. V souladu s článkem 20 Úmluvy o právech dítěte náleží mezi základní práva dítěte rovněž právo na zajištění náhradní péče v případě, že je dítě dočasně nebo trvale zbaveno svého rodinného prostředí nebo ve svém vlastním zájmu nemůže být v tomto prostředí ponecháno. Odpovědnost za zabezpečení odpovídající náhradní péče takovému dítěti nese stát. Na prvním místě se přitom preferuje svěření dítěte do některé z forem náhradní rodinné péče a teprve není-li možné náhradní rodinnou péči dítěti zajistit, lze v nutných případech umístit dítě do vhodného zařízení péče o děti. Působení orgánů sociálně-právní ochrany dětí při zajišťování náhradní rodinné péče, včetně zprostředkování náhradní rodinné péče, představuje jednu ze stěžejních činností těchto orgánů v oblasti sociálně-právní ochrany dětí, která je v zákoně č. 359/1999 Sb. upravena zejména v části třetí, hlavě III až V. Vzhledem k významu zabezpečení náhradní rodinné péče se tato činnost doplňuje do zákonné definice sociálně-právní ochrany dětí v § 1 odst. 1.

Dávky pěstounské péče jsou dle nové právní úpravy vyjmuty ze systému dávek státní sociální podpory a jsou nově upraveny v zákoně č. 359/1999 Sb., o sociálně-právní ochraně dětí. V tomto rozsahu je předmět úpravy navrhovaného zákona shodný s předmětem úpravy obsažené v přímo použitelném předpisu Evropské unie a úvodní ustanovení zákona je přizpůsobeno, tak aby vyhovovalo požadavkům legislativních pravidel vlády. Ustanovení potvrzuje přednost přímo použitelných nařízení Evropské unie před zákonem o sociálně-právní ochraně dětí.

Přehled výkladu:

I. Postavení sociálně-právní ochrany dětí v českém právním řádu (1 až 6)

II. Policejní, poradenská aj. role orgánu sociálně-právní ochrany (7 až 10)

III. Pojem sociálně-právní ochrany dětí, její postavení v systému veřejného práva; vztah ke správnímu řádu (11 až 13)

IV. Důsledky zásady legality (14)

V. Okruh činností v sociálně-právní ochraně dětí a jejich původ (15 až 18)

VI. Zásada rovného zacházení a zákazu diskriminace (19 až 20)

VII. Krátký pohled na Slovensko a do Polska (21 až 23)

VIII. Ochrana dítěte v jiných právních předpisech (24)

IX. Uplatnění zásady subsidiarity (25)

X. Pouze relativní samostatnost ochrany dítěte podle jiných právních předpisů (26 až 27)

XI. Sociálně-právní ochrana dětí ve světle práva Evropské unie (28 až 32)

K § 1

I. Postavení sociálně-právní ochrany dětí v českém právním řádu

1. Dítě přichází na svět do rodiny, ať se tato instituce v čase jakkoli proměňuje a má v tom kterém případě jakoukoli formu. Není rozhodné, zda jde o rodinu úplnou, zda rodiče dítěte žijí spolu či jsou dokonce manželi, byť takový stav soukromé právo staví jako obecné pravidlo nebo spíše ideál (srov. § 655 obč. zák.: „hlavním účelem manželství je založení rodiny, řádná výchova dětí a vzájemná podpora a pomoc“), nebo zda se jedná např. o domácnost, kde v postavení osob dítě vychovávajících vystupují osoby stejného pohlaví, např. registrovaní/é partneři/ky, nebo jde o samoživitele apod. To nepřísluší státu (obci) hodnotit, neboť „každý je povinen ctít svobodné rozhodnutí člověka žít podle svého“, jak stanovuje občanský zákoník v úvodním ustanovení k ochraně osobnosti (§ 81 odst. 1). Právní řád chrání též přirozené právo člověka „brát se o vlastní štěstí a štěstí jeho rodiny nebo lidí jemu blízkých takovým způsobem, jenž nepůsobí bezdůvodně újmu druhým“ (§ 3 odst. 1 obč. zák.), tedy také např. nezletilým dětem a dalším slabším členům domácnosti, obětem domácího násilí, osobám s omezenou svéprávností či jinak duševně či tělesně znevýhodněným. V takovém případě pak může vedle soukromoprávní ochrany těchto slabších osob nastoupit i jejich ochrana veřejnoprávní. § 3 odst. 2 písm. b) obč. zák. stanovuje, že soukromé právo spočívá zejména na zásadě, že rodina, rodičovství a manželství požívají zvláštní zákonné ochrany. Část druhá zákoníku (Rodinné právo), hlava II (Příbuzenství a švagrovství) pak v díle 2 upravuje poměry mezi rodiči a dětmi. Podle § 884 obč. zák. mají rozhodující úlohu ve výchově dítěte rodiče. Ti přitom mají právo (§ 857 odst. 1 obč. zák.) usměrňovat své dítě výchovnými opatřeními, jak to odpovídá jeho rozvíjejícím se schopnostem, včetně omezení sledujících ochranu morálky, zdraví a práv dítěte, jakož i práv jiných osob a veřejného pořádku a dítě je povinno se těmto opatřením podřídit.

2. Rodinný život je intimní a výsostně soukromou záležitostí. Ve vztahu k dětem lze proto říci, že jsou to v první řadě rodiče, kdo mají právo a povinnost vykonávat sociálně-právní ochranu pro své dítě.

3. Občanský zákoník v této souvislosti zakotvuje mimořádně důležité výkladové pravidlo v § 2 odst. 1, že každé ustanovení soukromého práva lze vykládat jenom ve shodě s Listinou základních práv a svobod (dále jen „Listina“) a ústavním pořádkem vůbec. Tím v oblasti rodinného práva odkazuje především k čl. 32 Listiny a na skutečnost, že rodičovství a rodina jsou pod ochranou zákona, že péče o děti a jejich výchova je právem rodičů a děti mají právo na rodičovskou výchovu a péči. Odkazem na ústavní pořádek se do tohoto výkladového pravidla zahrnují také ratifikované mezinárodní smlouvy, které mají aplikační přednost před zákonem, neboť stanoví-li mezinárodní smlouva něco jiného než zákon, použije se mezinárodní smlouva (viz čl. 10 Ústavy). Rovněž nejdůležitější pramen mezinárodního práva v této oblasti, Úmluva o právech dítěte z 20. listopadu 1989, vyhlášená u nás pod č. 104/1991 Sb. (dále jen „Úmluva o právech dítěte“), jednoznačně vychází z pojetí rodiny jako základní jednotky společnosti a přirozeného prostředí pro růst a blaho všech svých členů, tedy i dětí (srov. její preambule). Jednoznačně deklaruje potřebu dítěte vyrůstat v prostředí rodinném v zájmu jeho plného a harmonického vývoje.

Koniec ukážky

Table of Contents

Autoři jednotlivých ustanovení

Seznam zkratek

Seznam předpisů citovaných v komentáři

Úvod

ČÁST PRVNÍ: ÚVODNÍ USTANOVENÍ

§ 1 Sociálně-právní ochrana dětí

§ 2

§ 3

§ 4

§ 4a Vymezení některých pojmů

ČÁST DRUHÁ: ZÁKLADNÍ USTANOVENÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

ČÁST TŘETÍ: OPATŘENÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

HLAVA I: Preventivní a poradenská činnost

HLAVA II: Opatření na ochranu dětí

HLAVA III: Činnost orgánů sociálně-právní ochrany při svěření dítěte do výchovy jiné osoby odpovědné za výchovu dítěte

HLAVA IV: Zprostředkování osvojení a pěstounské péče

HLAVA V: Pěstounská péče na přechodnou dobu

HLAVA VI: Ústavní výchova a ochranná výchova

HLAVA VII: Péče o děti vyžadující zvýšenou pozornost

HLAVA VIII: Sociálně-právní ochrana ve vztahu k cizině

HLAVA IX: Sociálně-právní ochrana ve zvláštních případech

HLAVA X: Komise pro sociálně-právní ochranu dětí a poradní sbory

ČÁST ČTVRTÁ: ZAŘÍZENÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

ČÁST PÁTÁ: PĚSTOUNSKÁ PÉČE

HLAVA I: Práva a povinnosti při výkonu pěstounské péče

HLAVA II: Dávky pěstounské péče

HLAVA III: Společná ustanovení o dávkách pěstounské péče

ČÁST ŠESTÁ: POSKYTOVÁNÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY POVĚŘENÝMI OSOBAMI

ČÁST SEDMÁ: INSPEKCE POSKYTOVÁNÍ SOCIÁLNĚ-PRÁVNÍ OCHRANY

ČÁST OSMÁ: SPOLEČNÁ USTANOVENÍ

ČÁST DEVÁTÁ: SPRÁVNÍ DELIKTY

HLAVA I: Přestupky

HLAVA II: Správní delikty právnických osob a podnikajících fyzických osob

HLAVA III: Společná ustanovení

ČÁST DESÁTÁ: ŘÍZENÍ A MÍSTNÍ PŘÍSLUŠNOST

ČÁST JEDENÁCTÁ: PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ