Nassim Nicholas Taleb

Antifragile

Ukážka z elektronickej knihy

OD NASSIMA NICHOLASA TALEBA

INCERTO – skúmanie neprehľadnosti, šťastia, neistoty, pravdepodobnosti, ľudskej chyby, rizika a rozhodovania sa, keď nerozumieme svetu, vyjadrené vo forme osobnej eseje s autobiografickými časťami, príbehmi, prirovnaniami a filozofickými, historickými a vedeckými diskusiami v neprekrývajúcich sa knihách, po ktorých môže človek siahnuť v akomkoľvek poradí.

ANTIFRAGILE (táto kniha)

BLACK SWAN (Čierna labuť, 2007, 2010) – o tom, ako zriedkavé udalosti s veľkým dopadom dominujú histórii, ako si retrospektívne vytvárame ilúzie o tom, že im rozumieme vďaka rečiam, ako je nemožné odhadnúť ich vedeckým spôsobom, ako to spôsobuje, že niektoré oblasti – a iné zasa nie – sú úplne nepredvídateľné a neprognózovateľné, ako nefungujú potvrdzujúce metódy poznatkov, a ako sme vďaka „falošným odborníkom“, ktorí sú slepí voči udalostiam Čiernej labute, náchylní budovať systémy, ktoré sú čoraz viac krehké voči extrémnym udalostiam.

FOOLED BY RANDOMNESS (Oklamaní náhodnosťou, 2001, 2004) – o tom, ako máme tendenciu zamieňať si zručnosti za šťastie, ako náhodnosť nevyzerá náhodne, prečo nemá význam rozprávať o výkone, keď je jednoduchšie kupovať a predávať ako vypražiť vajce, a o hlbokom rozdiele medzi zubármi a špekulantmi.

THE BED OF PROCRUSTES (PHILOSOPHICAL APHORISMS) (Prokrustova posteľ, Filozofické aforizmy, 2010)

INCERTO´S TECHNICAL COMPANION (Technický sprievodca Incertom) – voľne dostupná elektronická kniha pozostávajúca zo štúdií v akademickom štýle, rôznych poznámok a (veľmi) technických pripomienok.

NASSIM NICHOLAS TALEB

ANTIFRAGILE

Copyright © 2012 by Nassim Nicholas Taleb. All rights reserved. Slovak Edition: © Citadella, 2013

Translation: © Milina Matulová, 2013

Preklad odbornej časti (Dodatok I, II): Eva (Vasilová) Fulierová, 2014

Grafická úprava: Marek Kacvinský

Jazyková úprava a redakcia: PhDr. Jana Oršulová, 2014

Vydalo vydavateľstvo Citadella v roku 2014

Distribúciu zabezpečuje: PARTNER TECHNIC spol. s.r.o.

Nám. slobody 17

811 06 Bratislava

Tel.: 00 421 2 62 410 904

email: info@partnertechnic.sk

ISBN 978-80-89628-22-3

Vytvoření elektronické verze Dibuk, s. r. o., 2020

Pre Sarah Josephinu Talebovú

Zhrnutie a rozdelenie kapitol

Výrazy napísané tučným písmom sa nachádzajú v Slovníku na konci knihy.

II. KNIHA: ANTIFRAGILE: ÚVOD

1. KAPITOLA Vysvetľuje, ako nám chýbalo slovo „antikrehkosť“ v učebniach. Krehký – Odolný – Antikrehký ako Damokles – Fénix – Hydra. Závislosť na oblasti.

2. KAPITOLA Kde nachádzame nadmernú kompenzáciu. Obsesívna láska je najantikrehkejšia vec mimo oblasti ekonomiky.

3. KAPITOLA Rozdiel medzi organickým a vytvoreným. Turistifikácia a pokus vysať nestálosť zo života.

4. KAPITOLA Antikrehkosť celku často závisí od krehkosti jeho častí. Prečo je smrť nevyhnutná pre život. Užitočnosť chýb pre kolektív. Prečo potrebujeme tých, ktorí riskujú. Zopár poznámok o nepochopení modernosti. Vzdávam hold podnikateľovi a človeku, ktorý sa nebojí riskovať.

II. KNIHA: MODERNOSŤ A POPRETIE ANTIKREHKOSTI PROKRUSTOVA POSTEĽ

5. KAPITOLA Dve rozdielne kategórie náhodnosti, videné z pohľadu dvoch bratov. Ako Švajčiarsko nie je kontrolované zhora. Rozdiel medzi Medio-kristanom a Extrémistanom. Prednosti mestských štátov, politické systémy riadené zdola nahor a stabilizačný efekt mestského šumu.

6. KAPITOLA Systémy, ktoré obľubujú náhodnosť. Ochladzovanie v rámci fyziky a mimo nej. Vysvetľuje dôsledok prehnanej stabilizácie organizmov a komplexných systémov (politických, ekonomických a pod.). Nedostatky intelektualizmu, zahraničnej politiky Spojených štátov a pseudostabilizácie.

7. KAPITOLA Úvod do naivného intervencionizmu a iatrogénie, najzanedbávanejšieho produktu modernosti. Šum a signál a prehnané intervencie spôsobené šumom.

8. KAPITOLA Prognóza ako dieťa modernosti.

III. KNIHA: NEPREDVÍDATEĽNÝ POHĽAD NA SVET

9. KAPITOLA Tlstý Tony, čuchač krehkosti, Nero, dlhé obedy a vymačkávanie krehkáčov.

10. KAPITOLA V tejto kapitole profesor Triffat odmietne svoj vlastný liek a použijeme Senecu a stoicizmus ako zadné dvere na vysvetlenie toho, prečo všetko antikrehké musí mať viac negatív a teda prosperovať z nestálosti, chyby a stresorov – základná asymetria.

11. KAPITOLA Čo zmiešať, a čo nie. Činková stratégia v živote a veci ako transformácie čohokoľvek, od krehkého po antikrehké.

IV. KNIHA: MOŽNOSŤ VOĽBY, TECHNOLÓGIA A INTELIGENCIA ANTIKREHKOSTI

(Napätie medzi vzdelaním, ktoré obľubuje poriadok a inováciou, ktorá obľubuje zmätok.)

12. KAPITOLA Táles verzus Aristoteles, a pojem možnosti voľby, ktorý nám umožňuje nevedieť, o čo ide, a prečo nebol pochopený správne kvôli spojeniu. Ako Aristotelovi unikla pointa. Možnosť voľby v súkromnom živote. Podmienky, v ktorých experimentálne skúšanie prekonáva dizajn. Racionálny flâneur.

13. KAPITOLA Asymetrické zisky z rastu, a nič menej. Sovietsko-harvardská ilúzia alebo efekt učenia vtákov lietať. Epifenomény.

14. KAPITOLA Chybný záver o zelenom rezive. Napätie medzi epistémou a pokusom a omylom, a ich úloha v dejinách. Prinášajú vedomosti bohatstvo, a ak áno, aké vedomosti? Keď dve veci nie sú to isté.

15. KAPITOLA Prepisovanie dejín technológie. Ako sú dejiny vo vede prepisované stroskotancami a ako som to videl na vlastnom prípade a ako môžeme zovšeobecňovať. Ubližujú vedomosti o biológii medicíne? Ukrývanie úlohy šťastia. Čo robí podnikateľa dobrým podnikateľom?

16. KAPITOLA Čo robiť s nadšenými mamami malých futbalistov. Vzdelávanie flâneura.

17. KAPITOLA Tlstý Tony debatuje so Sokratom. Prečo nemôžeme robiť veci, ktoré nedokážeme vysvetliť, a prečo musíme vysvetliť veci, ktoré robíme? Dionýzsky. Hlupákov-nehlupákov prístup k veciam.

V. KNIHA: NELINEÁRNE A NELINEÁRNE

18. KAPITOLA Konvexnosť, konkávnosť a konvexné dôsledky. Prečo veľkosť skrehčuje.

19. KAPITOLA Kameň mudrcov. Hlbšie do konvexnosti. Ako Fannie Mae skrachovala. Heuristika na odhalenie krehkosti a antikrehkosti. Konvexné skreslenia, Jensenova nerovnosť a ich dopad na ignoranciu.

VI. KNIHA: VIA NEGATIVA

20. KAPITOLA Neománia. Pozeranie na budúcnosť cez via negativa. Lindyho efekt: staré prežíva nové v pomere k veku. Empedoklova dlaždica. Prečo má iracionálne výhodu nad tým, čo sa javí byť racionálne.

21. KAPITOLA Medicína a asymetria. Pravidlá rozhodovania v medicínskych otázkach: Prečo majú veľmi ťažko chorí konvexné výsledky a zdraví konkávne vystavenia sa situáciám.

22. KAPITOLA Medicína odstraňovaním. Predstavuje spojenie medzi jednotlivcami a typom náhodnosti v prostredí. Prečo nechcem žiť naveky.

VII. KNIHA: ETIKA KREHKOSTI A ANTIKREHKOSTI

23. KAPITOLA Problém agentstva ako prenos krehkosti. Osobná zainteresovanosť. Doxastický záväzok alebo zainteresovanosť celou dušou. Problém Roberta Rubina, problém Josepha Stiglitza a problém Alana Blindera, všetky o agentúre a o selektívnom výbere.

24. KAPITOLA Etická inverzia. Kolektív sa môže mýliť, zatiaľ čo jednotlivci to vedia. Ako sú ľudia chytení do pasce názoru, a ako ich vyslobodiť.

25. KAPITOLA Záver

EPILÓG Čo sa stane, keď Nero odíde do Orientu osláviť Adonisovo výročie.

Prológ

I. AKO MAŤ RÁD VIETOR

Vietor zháša sviečku a dáva ohňu energiu.

Podobne je to s náhodnosťou, neistotou, chaosom: je lepšie ich využiť, nie sa pred nimi skrývať. Je lepšie byť ohňom a dúfať vo vietor. Toto sumarizuje autorov nepokorný postoj k náhodnosti a neistote.

Nechceme jednoducho prežiť neistotu, len tak s odretými ušami. Chceme prežiť neistotu a na dôvažok – ako istá trieda agresívnych rímskych stoikov – mať posledné slovo. Cieľom teda je zistiť, ako skrotiť, ba dokonca prevládnuť, ba dokonca pokoriť to nevidené, nepriehľadné a nevysvetliteľné.

Ako?

II. ANTIKREHKÉ

Niektorým veciam prospieva šok, lepšie sa im začne dariť, rastú, keď sú vystavené nestálosti, náhodnosti, neporiadku a stresorom a dobrodružstvu lásky, riziku a neistote. Napriek všadeprítomnosti tohto fenoménu, neexistuje slovo, ktoré by vyjadrilo presný opak „krehkosti“. Nazvime to „antikrehkosť“.

Antikrehkosť je viac ako pružnosť alebo odolnosť. To, čo je pružné, prežije šok a zostáva rovnakým, antikrehké sa naopak zlepšuje. Túto vlastnosť má všetko, čo sa mení s časom: evolúcia, kultúra, myšlienky, revolúcie, politické systémy, technologické inovácie, kultúrny a ekonomický úspech, obchodné prežitie, dobré recepty (napríklad kuracia polievka alebo steak s kvapkou koňaku), vzostup miest, kultúr, právnych systémov, rovníkových pralesov, bakteriálnej rezistencie... dokonca aj našej vlastnej existencie ako druhu na tejto planéte. A antikrehkosť určuje hranice medzi tým, čo je živé a organické (alebo komplexné), povedzme ľudské telo, a tým, čo je pasívne, povedzme objekt ako napríklad spinkovač na vašom stole.

Antikrehkosť miluje náhodnosť a neistotu, čo tiež znamená – kľúčovo – lásku k omylom, k určitému druhu omylov. Antikrehkosť má jednoduchú vlastnosť umožňovať nám zaobchádzať s neznámym, robiť veci bez toho, aby sme im rozumeli – a robiť ich dobre. Dovoľte mi byť ešte agresívnejším: vďaka antikrehkosti sme podstatne lepší v konaní ako v myslení. Radšej budem hlúpy a antikrehký ako múdry a krehký, v ktoromkoľvek okamihu.

Je jednoduché vidieť okolo nás veci, ktoré majú rady určitú dávku stresorov a nestálosti: ekonomické systémy, vaše telo, vaše stravovanie (cukrovka a veľa podobných moderných chorôb sú, zdá sa, prepojené s nedostatkom nepravidelnosti v prijímaní potravy a absencii stresora príležitostného hladovania), vaša duša. Existujú dokonca finančné dohody, ktoré sú antikrehké: sú vyslovene zamerané na to, aby ťažili z nestálosti trhu.

Antikrehkosť nám lepšie umožňuje porozumieť krehkosti. Tak ako nie je možné zlepšiť zdravie bez oslabenia choroby, alebo zvýšiť bohatstvo bez zníženia strát, antikrehkosť a krehkosť sú tiež stupne na škále spektra.

Nepredpovedanie

Pochopením mechanizmu antikrehkosti môžeme vybudovať systematického a rozsiahleho sprievodcu k neprediktívnemu rozhodovaniu v časoch neistoty v biznise, politike, medicíne, a v živote vo všeobecnosti – kdekoľvek neznámo prevažuje, v akejkoľvek situácii, v ktorej je prítomná náhodnosť, nepredpovedateľnosť, neprehľadnosť alebo nedokonalé pochopenie vecí.

Je omnoho jednoduchšie zistiť, či je niečo krehké, ako predpovedať výskyt udalosti, ktorá tomu môže poškodiť. Krehkosť je merateľná, riziko merateľné nie je (vynímajúc kasína a mysle ľudí, ktorí sa nazývajú „experti na riziko“). Toto poskytuje riešenie toho, čo som nazval problémom Čiernej labute – nemožnosť vypočítať riziko potenciálnych zriedkavých udalostí a predpovedanie ich výskytu. Náchylnosť k poškodeniu z náhodnosti je poddajná podstatne viac ako predpovedanie udalosti, ktorá by mohla spôsobiť škodu. A preto navrhujeme postaviť na hlavu naše súčasné prístupy k predikcii, prognostike a manažmentu rizík. V každej sfére alebo oblasti aplikácie odporúčame pravidlá na posun od krehkosti k antikrehkosti, za pomoci redukovania krehkosti alebo ovládania antikrehkosti. A takmer vždy dokážeme odhaliť antikrehkosť (a krehkosť) za pomoci jednoduchého testu asymetrie: čokoľvek, čo pri náhodných udalostiach (alebo určitých šokoch) viac získava ako stráca, je antikrehké, opak patrí do kategórie krehké.

Odňatie antikrehkosti

Kľúčovým je fakt, že ak je antikrehkosť vlastnosťou všetkých tých prirodzených (a komplexných) systémov, ktoré prežívajú, upieranie nestálosti, náhodnosti a stresorov týmto systémom škodí. Zoslabnú, zomrú alebo vymiznú. Skrehčujeme ekonomiku, naše zdravie, politický život, vzdelanie, takmer všetko... tým, že potláčame náhodnosť a nestálosť. Presne tak ako to, že strávime mesiac v posteli (najlepšie s neskrátenou verziou knihy Vojna a mier a prístupom ku všetkým osemdesiatim šiestim epizódam Sopranovcov), zákonite vedie k svalovej atrofii, komplexné systémy slabnú, ba dokonca odumierajú, ak sú im uprené stresory. Vačšina nášho moderného, štruktúrovaného sveta nám ubližuje politikou v štýle riadenia zhora nadol a výmyslami (v knihe ich nazývam „sovietsko-harvardská dezilúzia“), ktoré sú presne týmto: urážkou antikrehkosti systémov. Toto je tragédiou modernosti: tak ako je to aj s príliš ochraňujúcimi neurotickými rodičmi, tí, ktorí sa nám snažia pomocť, nám často ubližujú najviac. Ak takmer všetko riadené zhora nadol skrehčuje a blokuje antikrehkosť a rast, všetko riadené zdola nahor naopak prospieva pod vplyvom správnej dávky stresu a zmätku. Proces objavovania (alebo inovácií alebo technologického pokroku) sám o sebe závisí na antikrehkom experimentálnom skúšaní, na agresívnom riskovaní viac ako na formálnom vzdelaní.

Zisk na úkor ostatných

Čo nás privádza k najvačšiemu skrehčovaču spoločnosti a najväčšiemu generátoru kríz – absencii „osobnej zainteresovanosti“. Niekto sa stáva antikrehkým na úkor iných tým, že prosperuje z nestálosti, obmien a zmätku a vystavovania iných rizikom strát alebo škôd. A taká antikrehkosť-na-úkor-krehkosti-ostatných je skrytá – ak vezmeme do úvahy sleposť k antikrehkosti sovietsko-harvardskými intelektuálnymi kruhmi, táto asymetria je zriedkakedy identifikovaná a (zatiaľ) ju nikdy nevyučovali v školách. A ako sme zistili počas finančnej krízy, ktorá začala v roku 2008, tieto explozívne risky ovplyvňujúce iných ľudí, sa dajú ľahko zamaskovať výhovorkami na rastúcu zložitosť moderných inštitúcií a politických záležitostí. Zatiaľ čo v minulosti boli ľudia, ktorí niečo znamenali, len tí, ktorí riskovali, tí ktorí zažívali aj straty ako odpoveď na svoje činy, a naopak hrdinovia boli tí, ktorí tak robili za iných, dnes je to presne naopak. Sme svedkami vytvorenia novej triedy obrátených hrdinov, to znamená byrokratov, bankárov, členov Medzinárodnej asociácie združujúcej tých, ktorí spomínajú veľké mená, aby oslnili ostatných (I.A.N.D. – International Association of Name Droppers), ktorí navštevujú mesto Davos, a akademikov, ktorí majú príliš veľa moci a takmer žiadnu zodpovednosť a/alebo riziko utrpenia straty. Oni sa zahrávajú so systémom, zatiaľ čo občania za to platia. Doteraz ešte nikdy v histórii nemalo toľko tých ľudí, ktorí nie sú ochotní riskovať a teda sa sami nevystavujú žiadnej zodpovednosti, toľko kontroly. Hlavné etické pravidlo je nasledovné: nebudeš disponovať antikrehkosťou na úkor krehkosti ostatných.

III. PROTIJED NA ČIERNU LABUŤ

Chcem žiť šťastne vo svete, ktorému nerozumiem.

Čierne labute sú širokospektrálne, nepredvídateľné a nepravidelné udalosti masívnych dopadov – nepredvídateľné určitým pozorovateľom, a taký nepredvídavec je vo všeobecnosti nazvaný „moriak“, ak je prekvapený a zároveň aj poškodený týmito udalosťami. Ja som prišiel s tézou, že vačšina historických udalostí sú udalosťami Čiernej labute, zatiaľ čo my sa snažíme vyladiť naše pochopenie na veci obyčajné – a teda vyvíjať modely, teórie alebo reprezentácie, ktoré nemôžu vystopovať alebo zmerať možnosti týchto šokov.

Čierne labute nám vykradnú mozog, nechajú nám pocit, že sme „takmer“ alebo „vlastne“ predvídali tie udalosti, pretože sú retrospektívne vysvetliteľné. Neuvedomujeme si úlohu týchto Labutí v živote pre spomenutú ilúziu predvídateľnosti. Život je viac, podstatne viac labyrintový ako nám ukazuje naša pamäť – naše mysle majú za úlohu meniť dejiny na niečo hladké a lineárne, čo spôsobuje, že podceňujeme náhodnosť. Ale keď ju zbadáme, zľakneme sa jej a spanikárime. Vďaka tomuto strachu a smäde po poriadku majú niektoré ľudské systémy, narúšaním neviditeľnej alebo nie až tak viditeľnej logiky vecí, tendenciu byť vystavené škodám z Čiernych labutí a takmer nikdy z nich nezískajú žiaden úžitok. Keď hľadáte poriadok, získate pseudoporiadok, a keď prijmete náhodnosť, získate aspoň určitú mieru poriadku a kontroly.

Komplexné systémy sú plné vzájomných ťažko odhaliteľných závislostí a nelineárnych reakcií. „Nelineárny“ znamená, že ak zdvojnásobíte dávku povedzme liekov, alebo ak zdvojnásobíte počet zamestnancov v továrni, nedostanete dvojnásobok počiatočného efektu, ale skôr omnoho viac alebo omnoho menej. Dva týždne vo Filadelfii nie sú dvojnásobne príjemné ako jediný týždeň – skúsil som to. Keď reakciu zaznačíme do grafu, nevykazuje rovnú líniu („lineárnu“), ale skôr zaoblenú krivku. V takom prostredí nie sú jednoduché náhodné asociácie na mieste, je ťažké zistiť, ako veci fungujú tým, že sa pozeráme na jednotlivé časti vecí.

Ľuďmi vytvorené komplexné systémy majú tendenciu vyvinúť kaskádovitosť a spôsobiť nukleárne výbuchy, ktoré znižujú, dokonca eliminujú predpovedateľnosť a spôsobujú udalosti obrovských rozmerov. A tak je možné, že svet napreduje v technologických poznatkoch, ale paradoxne, tie robia veci omnoho viac nepredvídateľné. Z dôvodov, ktoré súvisia s nárastom umelého, posunom ďalej od zdedených a od prirodzených modelov a stratou odolnosti, ktorá je dôsledkom komplikácií v koncepcii všetkého, úloha Čiernej labute stúpa. Okrem toho sme obeťami novej choroby, v tejto knihe nazývanej neománia, ktorá nás núti budovať systémy citlivé na Čierne labute – „pokrok“.

Nepríjemným aspektom problému Čiernej labute – ktorý je zároveň centrálnym a často opomínaným bodom – je, že pravdepodobnosť zriedkavých javov jednoducho nie je vypočítateľná. Vieme podstatne menej o záplavách storočnou vodou ako päťročnou vodou – chybovosť modelu sa zväčšuje, keď ide o nízke pravdepodobnosti. O čo je udalosť zriedkavejšia, o to menej je vystopovateľnejšia, a o to menej vieme o tom, ako často sa vyskytuje – a napriek tomu, čím je udalosť zriedkavejšia, tým istejší sa stávajú „vedci“, ktorí sa zaoberajú predpovedaním, modelovaním a používaním PowerPointu na konferenciách s rovnicami na farebnom pozadí.

Je veľkou pomocou že Matka príroda – vďaka svojej antikrehkosti – je najlepším expertom na zriedkavé udalosti a najlepším manažérom Čiernych labutí, a úspešne sa dostala až sem za tie miliardy rokov bez potreby riadenia a kontroly od vysoko vzdelaného riaditeľa nominovaného výskumným výborom. Antikrehkosť nie je len liekom proti Čiernej labuti, jej pochopením sa stávame menej intelektuálne vystrašenými v akceptácii roly týchto udalostí ako nevyhnutnosti pre históriu, technológiu, vedomosti, všetko.

Odolné nie je dostatočne odolné

Zoberme do úvahy fakt, že Matka príroda nie je len „bezpečná“. Je agresívna v deštrukcii a nahrádzaní, vo výbere a preskupovaní. Keď ide o náhodné udalosti, odolnosť nie je dostačujúca. V konečnom dôsledku sa všetko čo aj s najnepatrnejšou zraniteľnosťou zlomí – berúc do úvahy bezohľadnosť času – a napriek tomu naša planéta existuje už snáď štyri miliardy rokov a odolnosť zjavne stačiť nemôže: treba dokonalú odolnosť na to, aby malá škára nezložila celý systém. Berúc do úvahy nemožnosť dosiahnuť dokonalú odolnosť, potrebujeme systém, ktorý sa kontinuálne regeneruje používaním, a nie len znášaním náhodných udalostí, nepredvídateľných šokov, stresorov a náhodnosti.

Antikrehké z dlhodobého hľadiska z chybných predpovedí silnie. Ak túto myšlienku pochopíte do dôsledkov, tak potom veľa vecí, ktoré silnejú z náhodnosti, by dnes mali vládnuť svetu – a veci, ktoré sa náhodnosťou poškodzujú, by mali vymiznúť. A je to presne tak. Žijeme síce v ilúzii, že svet funguje podľa naprogramovaného plánu, univerzitných výskumov a byrokratického financovania, ale existuje závažný, veľmi závažný dôkaz o tom, že to je len ilúzia; ilúzia, ktorú ja nazývam učenie vtákov lietať. Technológia je dôsledok antikrehkosti, využívaná ľuďmi, ktorí riskujú vo forme experimentálneho skúšania a pokusu a omylu, a ktorí hlupácke schémy zavreli do zákulisia. Strojári a experimentátori vyvíjajú veci, zatiaľ čo teoretici píšu knihy. Budeme musieť zdokonaliť historické interpretácie rastu, inovácií a veľa podobných vecí.

O merateľnosti (niektorých) vecí

Krehkosť sa v podstate dá merať, riziko takmer vôbec, hlavne riziko spojené so zriedkavými udalosťami.1

Povedal som, že môžeme predpokladať, ba dokonca merať krehkosť a antikrehkosť, a pritom nevieme vypočítať riziká a pravdepodobnosti šokov a zriedkavých udalostí bez ohľadu na to, ako veľmi sa nám podarí byť sofistikovanými. Manažment rizík je oblasť, ktorá sa zaoberá udalosťami, ktoré sa stanú v budúcnosti, a iba zopár ekonómov a iných šialencov môže tvrdiť – napriek tomu, čo dokazuje skúsenosť – že dokážu „merať“ dosah týchto zriedkavých udalostí na budúcnosť, a niektorí zelenáči ich aj počúvajú – napriek tomu, čo dokazuje skúsenosť a história týchto udalostí. Ale krehkosť a antikrehkosť sú súčasťou vlastností objektu – stola, spoločnosti, priemyslu, krajiny, politického systému. Krehkosť dokážeme odhaliť, vidieť ju, dokonca ju v mnohých prípadoch vieme zmerať alebo vieme aspoň zmerať komparatívnu krehkosť s malou odchýlkou, zatiaľ čo porovnávania rizík boli (doteraz) nespoľahlivé. Nedokážete povedať s istotou, že určitá vzdialená udalosť alebo šok sa stane s väčšou pravdepodobnosťou ako iná (pokiaľ sa vám nepáči, keď sa klamete), ale dokážete povedať s oveľa väčšou istotou, že určitý objekt alebo štruktúra sa bude správať krehkejšie ako niektorá iná v prípade, že sa stane určitá udalosť. Viete s istotou povedať, že vaša stará mama je krehkejšia, čo sa týka náhlych zmien v teplote ako vy, že určité vojenské diktátorské štáty sú krehkejšie ako Švajčiarsko v prípade, že sa udeje nejaká politická zmena, že jedna banka je krehkejšia ako iná v prípade krízy, alebo to, že nekvalitne postavená moderná budova je krehkejšia ako katedrála v Chartres v prípade, že vypukne zemetrasenie. A – hlavne – dokonca budete môcť predpovedať, ktorá vydrží dlhšie.

Namiesto diskusie o riziku (ktorá je zároveň prediktívna a zbabelá), ja som zástancom myšlienky krehkosti, ktorá nie je prediktívna – a na rozdiel od rizika – má zaujímavé slovo, ktoré opisuje jeho funkčný opak, nezbabelý koncept antikrehkosti.

Na meranie antikrehkosti existuje recept podobný kameňu murdcov, ktorý používa kompaktné a zjednodušené pravidlo, ktoré nám ho umožňuje identifikovať v rôznych oblastiach, od zdravia až po budovanie spoločností.

Antikrehkosť podvedome využívame v praktickom živote a vedome ju odmietame hlavne v intelektuálnom živote.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Tiráž

Zhrnutie a rozdelenie kapitol

Prológ

I.

II.

III.

IV.

V.

VI.

VII.