Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Zuzana Pospíšilová

Hravá škola cvičení

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 5695. publikaci

Ilustrace Eva Rémišová

Odpovědná redaktorka Helena Varšavská

Sazba a zlom Antonín Plicka

Zpracování obálky Antonín Plicka

Počet stran 72

Vydání 1., 2014

Vytiskla tiskárna FINIDR s.r.o. Český Těšín

© Grada Publishing, a.s., 2014

Cover Illustration © Eva Rémišová

ISBN 978-80-247-4259-5

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Antonín Plicka

ISBN 978-80-247-9562-1 (ve formátu PDF)

ISBN 978-80-247-9563-8 (ve formátu EPUB)

Ten, kdo rád a často cvičí,

nejenom, že tuky ničí,

taky se víc usmívá,

smutek v tváři nemívá.

Předmluva

Taky si myslíte, že cvičení je mučení? Nemusí to tak být vždycky. Tato knížka vám poskytne spoustu námětů, jak své tělo procvičit a zároveň se u toho pobavit. Pokud máte chuť, můžete se pustit do cvičení společně s Pavlou, Petrem a jejich tatínkem, který pro děti aktivní zábavu na protažení těla vymýšlí. Budou společně napodobovat pohyby zvířat, předvádět pantomimu, cvičit na židli, naučí se relaxovat a hrát všelijaké pohybové hry. Pavla s Petrem díky tomu na vlastní kůži pocítí, že při cvičení není vždy důležitá rychlost a síla, ale je zapotřebí také pružnost, hbitost a trpělivost.

Věříme, že vás tato knížka bude inspirovat k vymýšlení vlastních pohybových her a budete svůj volný čas trávit společně s kamarády aktivně.

Vojenský výcvik

„Tati, my se strašně nudíme,“ řekla Pavla a sedla si vedle tatínka na gauč.

„Tak si přečti nějakou knížku,“ odbyl ji tatínek a Pavla se lehce ušklíbla.

„Já se taky nudím,“ přidal se po chvíli Petr. Taky si sedl na gauč vedle tatínka, ale z druhé strany.

„Tak si zahrajte karty nebo nějakou hru,“ snažil se o radu tatínek.

Pavla s Petrem se na sebe podívali, ale nevypadalo to, že by byli z tatínkova nápadu nadšení.

„Co je to s vámi?“ zeptal se tatínek. „Nudíte se, ale do ničeho se vám nechce. Tak s tím vám teda nepomůžu, to se na mě nezlobte.“

„Ale my chceme dělat něco jiného než vždycky,“ ozvala se Pavla.

„A co vám v tom brání?“ zeptal se nechápavě tatínek.

„Že nevíme, co to je. Nechceš nám něco vymyslet?“ navrhl Petr.

„Já? Já vám mám vymýšlet zábavu? Na to jste snad už dost velcí, ne?“ ohradil se žertem tatínek.

„Tati, pojď si s námi hrát,“ škemrala Pavla a při tom na tatínka kulila svoje velká kukadla.

„Žádné hraní. Vojnu potřebujete! Tak je to!“ řekl naoko přísně tatínek.

„Tak si pojď hrát na vojnu,“ chytil se hned Petr.

Tatínek se na chvíli zamyslel a pak se šibalsky usmál. „Dobrá. Když chcete vojnu, budete mít vojnu. Tímto zahajuji pravý vojenský výcvik!“

Pavla se polekala, ale Petr zazářil štěstím.

„A co to obnáší?“ zeptala se opatrně Pavla. Nechtěla se do ničeho vrhat po hlavě.

„Pořádně vám protáhnu tělo!“ odpověděl tatínek. „Správný voják musí mít pořádnou fyzičku.“

„Myslíš dobrou kondici?“ ujišťovala se Pavla.

„Přesně tak!“ odpověděl táta.

„A kdy začneme?“ zajímal se Petr.

„Klidně hned! Vojáci, pozor!“ zavelel táta a děti okamžitě vyskočily. „Pro začátek budete dělat dřepy.“

Dřepy

Kdo udělá dřep a vztyk,

má báječný tělocvik.

Vyzkoušet si dělat dřepy,

to by mohl snad i slepý.

- •Udělej několik dřepů (počet záleží na tobě).

- •Můžeš s kamarády uspořádat závod, kdo udělá více dřepů během určité doby. (10 sekund, půl minuty, minuta…)

Pavla s Petrem dali ruce před sebe a začali dělat dřepy.

„To je nuda,“ ušklíbl se Petr.

„Tak teď zkuste udělat deset dřepů se zavřenýma očima,“ navrhl táta a obě děti to hned chtěly taky zkusit.

Petrovi to šlo celkem dobře, ale Pavla občas zavrávorala. „To je docela těžké,“ řekla se smíchem, když se nemotorně zvedala ze země.

- •Udělej několik dřepů se zavřenýma očima. Jaký je to pocit?

„A co ještě dělají vojáci?“ zeptala se Pavla.

„Přece pochodují,“ objasnil jí Petr.

„Přesně tak,“ potvrdil tatínek. „Teď budete jako vojáci pochodovat na místě. Kolena musíte zvedat pěkně vysoko!“

„Takhle?“ zeptal se Petr a názorně předvedl pochod na místě.

Pavla se přidala taky.

Pochodem v chod!

V uniformě vojáci

nikdy formu neztrácí.

Trénované nohy mají,

jen proto, že pochod znají.

- •Pochoduj na jednom místě jako voják.

- •Pochoduj po bytě, po zahradě nebo kdekoliv jinde.

Tatínek nechal děti pochodovat a opět se začetl do novin, které musel před chvílí odložit.

„Mě už to nebaví,“ ozvala se jako první Pavla. „A navíc mě děsně bolí nohy!“

„Tak to je dobře, to sis procvičila svaly, které zatím lenivěly,“ zasmál se tatínek.

„Pojďme si hrát na něco jiného,“ nedala se Pavla. „Vojáci mě nebaví!“

Cvičení se zvířátky

Tatínkovi se na čele objevila vráska. Stávalo se mu to vždycky, když přemýšlel. „Tak si budeme protahovat těla stejně jako zvířátka.“

Pavla s Petrem se na sebe nechápavě podívali, a tak se jim to tatínek snažil hned vysvětlit: „Každé zvíře se pohybuje jiným způsobem. Je to tak?“

Oba sourozenci přikývli.

„Vezměte si třeba takového raka,“ napovídal dětem tatínek.

„No jo, ten chodí přece pozpátku,“ vykřikla Pavla.

„Tak teď budete raci vy dva,“ nastínil svůj plán tatínek. „Ale asi bude lepší, když půjdeme na zahradu nebo někam ven. Takže oblékat do tepláků!“ zavelel vesele.

Pavla s Petrem byli nadšení. Bez řečí se převlékli a společně s tatínkem vyšli na zahradu. Tatínek utrhl čtyři větvičky. Dvě z nich představovaly start a dvě cíl.

„Postavte se tady,“ ukázal jim tatínek na místo se dvěma zapíchnutými klacíky.

„Tady?“ ujišťovala se Pavla.

Tatínek místo odpovědi jen přikývl. „Tamhle je cíl,“ ukázal dětem na dva vzdálenější klacíky. „Otočte se zády a zkuste až tam dojít pozpátku.“

- •Zkus chodit pozpátku jako rak.

Pavla s Petrem se okamžitě rozpohybovali. Šlo jim to celkem dobře, a tak jim tatínek navrhl, že teď udělají turboraka.

„Jakého turboraka?“ nechápal Petr.

„Strašně rychlého. Nebudete chodit, ale utíkat,“ vysvětlil táta.

Tentokrát se děti otočily a běžely pozpátku od cíle do startu.

Rak

Představte si, všichni raci

mají tuze těžkou práci.

Chodí totiž pozpátku

od konce až k počátku.

Ukažte teď, děti, raky

a pozpátku choďte taky!

- •Zkus pozpátku i běžet, jako turborak.

Petr byl hbitější, a tak zvítězil, ale Pavla měla dobrý pocit, že do cíle doběhla jen chvilku po svém bratrovi.

„Uf,“ vydechla nahlas. „Potřebuju se vydýchat.“

„Tak se na chvíli předkloň a zhluboka dýchej,“ poradil jí tatínek.

„Ty jsi línější než lenochod!“ ušklíbl se Petr. Byl trénovaný, a tak mu chvilka běhání ani nezvýšila tep.

„To je nápad!“ zaradoval se tatínek. „Abyste si odpočinuli, tak si teď zahrajete na lenochody.“

„Na lenochody?“ divila se Pavla. „Jak se to hraje?“

„Úplně jednoduše,“ řekl tatínek a pustil se do vysvětlování dalších podrobností. „Před chvílí jste závodili, kdo bude rychlejší. Teď budete závodit v tom, kdo bude nejpomalejší.“

„To jde?“ divil se Petr.

„Jasně, že to jde,“ usmála se Pavla. „Teď ti to konečně natřu.“

„Postavte se na start, ruce dejte na zem a nohy taky,“ radil jim tatínek.

„Takhle?“ zeptala se Pavla.

„Ano, přesně tak. Zadek musíte mít pořád nahoře,“ potvrdil táta a pak jim lenivý závod odstartoval. „Připravte se ke startu, pozor, teď!“

Lenochod

Lenochům je jistě vhod

chodit jako lenochod.

Každý, kdo je řádně líný,

neměří čas na vteřiny.

Konec ukázky

Table of Contents

Předmluva

Vojenský výcvik

Cvičení se zvířátky