Top 10 zajímavostí

Tate Modern Galerie obdivovaná nejen pro své architektonické řešení, ale především pro vynikající sbírku moderního a současného umění

Tower of London Místo, kde se po podlaze kutálela hlava nejedné známé historické osobnosti

Buckingham Palace Staňte se svědky starodávných tradic u londýnského sídla královské rodiny

St. Paul’s Cathedral Mistrovské dílo architekta sira Christophera Wrena je skutečným klenotem čtvrti City

National Gallery Najdete ji na Trafalgar Square, představuje nejlepší sbírku evropského umění v Británii

Covent Garden Rušné místo, pojmenované podle tržnice, plné obchodů a pouličních umělců

Harrods Nejznámější londýnský obchodní dům s unikátním secesním oddělením s potravinami

Big Ben Hodinová věž je dominantou Westminsterského paláce, sídla parlamentu

London Eye Svezte se a užijte si jedinečný výhled na Londýn

British Museum Muzeum najdete ve čtvrti Bloomsbury a v něm artefakty od starověku až po 20. století

Ideální den v Londýně

9.30 Snídaně

Začněte den vydatnou anglickou snídaní, buď přímo v hotelu, nebo si vyberte ze skvělé nabídky snídaňového menu restaurace The Wolseley na náměstí Piccadilly.

10.00 Královský park

Vydejte se na procházku do parku – do St. James’s, Green Parku nebo Hyde Parku. Pokuste se stihnout střídání stráží u jízdních oddílů Horse Guards Parade v 11 h (v ne v 10 h), nebo klasických pěších stráží u Buckinghamského paláce v 11.30 (v zimě každý druhý den).

12.00 Dávka kultury

Jeďte linkou metra Piccadilly line na Russell Square a projděte se k British Museum, pokladnici památek z celého světa. Mezi nejvýznamnější exempláře patří mramorové sochy z antického Řecka a rozsáhlé staroegyptské sbírky. Pokud vám vyhládne, zakousněte něco malého v bistru velké dvorany.

14.00 Nákupní horečka

Když se vydáte na jih přes křižovatku Seven Dials směrem ke Covent Garden, natrefíte na mnoho míst, kde se snadno podlehne nákupní horečce. Projděte se dlouhou Neal Street, lemovanou módními butiky, až k ulici Long Acre, kde značkové obchody nabízejí další a další možnosti nakupování.

15.30 Umění a čaj

Deset minut chůze odsud se nachází National Portrait Gallery, v níž můžete shlédnout portréty členů královské rodiny a poté si zajít na tradiční odpolední čaj se zákuskem do restaurace, odkud je úžasný výhled na čtvrť Westminster.

17.00 Westminster

Vydejte se z Trafalgar Square na jih, projděte ulicí Whitehall až na náměstí Parliament Square, kde stojí Westminsterské opatství, Parlament a Big Ben. Poté přejděte přes řeku Temži po mostě Westminster Bridge do čtvrti South Bank.

18.30 Panoráma při západu slunce

Severně od Westminster Bridge se nachází London Eye, které nabízí jedinečnou možnost prohlédnout si Londýn z ptačí perspektivy a zažít úchvatný západ slunce. Gordon’s Wine Bar, nejstarší vinárna v Londýně, je odsud co by kamenem dohodil. Stačí přejít lávku Hungerford Bridge a pokračovat ulicí Villiers Street až k číslu 47.

20.30 Směr východ

Zajeďte si linkou metra District line ze stanice Embankment do Aldgate East, odkud je to kousek na rušnou Brick Lane. Chcete-li ochutnat skvělé kari, vyzkoušejte Tayyabs na Fieldgate Street. Anebo vystupte na Cannon Street, projděte kolem katedrály St. Paul’s a pokochejte se nádhernou vyhlídkou u večeře na střeše nákupního centra One New Change.

22.30 Na flámu

Na skleničku na dobrou noc se nemusíte vydávat nikam daleko. Zůstaňte na Brick Lane a užijte si pestrou směsici melodií v klubu 93 Feet East. Nebo si můžete vzít taxi, případně se projet autobusem, či dojít pěšky do čtvrti Shoreditch, která je plná skvělých barů. Začít můžete v módním Hoxton Square Bar & Kitchen s příjemnou atmosférou a až do noci se bavit v oblíbeném podniku Cargo (Rivington Street 83).

Úvod

Londýn je město s bohatou historií, s pestrou architekturou, širokou kulturní nabídkou a velkým mezinárodním politickým, ekonomickým i náboženským vlivem. Je to kosmopolitní místo, kde většinou pocítíte povzbudivě otevřený přístup k obyvatelům a návštěvníkům z různých zemí. Můžete si zde pochutnat na jídlech z různých koutů světa. Najdete tady hospody, bary, zábavní podniky. Čemu dáte přednost, záleží jen na vás. William Shakespeare o Londýně kdysi napsal: „Věkem neuvadne a zvyk neotupí jeho nekonečnou pestrost.“

Přesto i Londýn má své stinné stránky. Životní náklady, od cen potravin až po dopravu a nájemné, jsou značně vysoké ve srovnání s většinou hlavních měst jiných států, ale i s ostatními velkými městy ve Velké Británii. Přestože skřípající systém veřejné dopravy stojí cestující spoustu peněz, je jen málo dní, kdy cestování hromadnou dopravou není znepříjemněno výpadky semaforů či podobnými „radostmi“. Londýnská předměstí mají mezi sebou velké vzdálenosti, a proto místní i turisty čeká zdlouhavé dojíždění a trmácení se přes celé město, aby se dostali, kam potřebují.

„The Big Smoke“, jak se Londýnu občas přezdívá, má vzhledem k velké koncentraci dopravy také starosti se znečišťováním ovzduší. Nejde o žádnou novinku - už v roce 1819 básník Percy Bysshe Shelley napsal: „Londýn je město peklu podobné, přelidněné a zakouřené.“ Naštěstí zavedení tzv. Congestion Charge neboli mýtného, které musí zaplatit každý, kdo vjíždí autem do přesně vymezené centrální zóny města, a to od pondělí do pátku v době od 7.00 do 18.00, vede k tomu, že se postupně snižuje množství vozidel v ulicích města.

Pohled na Londýn z Canary Wharf

Přesto ale klady nejspíš převažují nad zápory, protože proud turistů a zájemců o práci ve Velké Británii neustává.

Obyvatelstvo

Po několika desetiletích poklesu se začal počet obyvatel Londýna od poloviny 80. let 20. století opět zvyšovat. Dnes tu žije přibližně 7,5 mil. lidí a předpokládá se, že do r. 2016 bude překročena hranice 8 milionů. Více než třetina obyvatel pochází z různých minoritních etnických skupin, v Londýně se hovoří přibližně třemi sty jazyky (od jazyka abem, původem z Pobřeží slonoviny, až po jazyk zulu z Jižní Afriky). Za posledních 15 let se dostalo do Londýna více než 250 000 uprchlíků. Dnes je mezi majiteli domů (či bytů) více lidí indického či pákistánského původu než bělochů. Celé obory služeb se přímo spoléhají na pracovní sílu imigrantů. Finanční situace přistěhovalců bývá různá, jsou mezi nimi miliardáři žijící ve čtvrti Belgravia, ale i lidé na okraji společnosti, kteří přespávají u vstupních dveří obchodů.

Podnebí

Klima v Londýně je mírné a ani v zimě nedochází k teplotním extrémům. Sníh (nepočítáme-li krátké sněhové přeháňky) a teploty pod bodem mrazu jsou zde pouze výjimečně, lednové teploty se pohybují průměrně kolem 6 °C. Teploty v letních měsících dosahují v průměru 21 °C, ale někdy se mohou vyšplhat i přes 30 °C, což způsobí, že ve městě je téměř nedýchatelné dusno.

Teploty jsou proměnlivé, mohou se výrazně změnit ze dne na den. Přeháňka vás může překvapit kdykoli v průběhu celého roku. Neznalým návštěvníkům Londýna doporučujeme, aby si bez ohledu na roční období přibalili vybavení do deště a více vrstev oblečení.

Londýnské taxíky

V Londýně pracuje asi 20 000 taxikářů, polovině z nich jejich taxi přímo patří. Ostatní si buď pronajímají auto od velkých společností nebo slouží noční směny v taxíku, jehož majitelem je jejich kolega. Dohromady je ve městě více než 15 000 vozidel taxi. Klasický londýnský taxík typu FX4 začal jezdit ulicemi Londýna v roce 1958 a některé jeho modely jezdí pořád dobře. Novější typ TX4 je prostornější.

Kdo se chce stát londýnským taxikářem, musí se zaregistrovat u Public Carriage Office, dopravního úřadu pro taxislužby, a potom stráví až čtyři roky poznáváním Londýna do nejmenších detailů (v angličtině se tomu říká „doing the Knowledge“ čili „zvládnutí znalostí“). Za každého počasí projíždějí na mopedu desítky tras podle map připevněných na řídítkách. Přestože upovídaní taxikáři někdy neví, o čem mluví, vždycky vědí, kam jedou.

Organické město

Poklidný Hyde Park

Na prohlídku Londýna si dopřejte dostatek času, i když stejně neuvidíte vše. Město má sice dlouhou a pestrou historii, ale často po ní nezůstaly žádné stopy. V důsledku historických událostí byly zničeny některé části města a následnou přestavbou vznikla směsice ulic kombinujících nejrůznější styly.

Když královna Boudicca nechala v roce 61 n. l. srovnat se zemí město, které zde postavili Římané, byla to pouze první z celé řady nešťastných událostí, kterými si Londýn musel projít. Morová epidemie v roce 1665 si vyžádala životy více než 110 000 Londýňanů, následný velký požár v roce 1666, který vypukl v uličce Pudding Lane, zničil většinu města (jen zázrakem při něm byly pouze minimální ztráty na životech). Během bombardování za 2. světové války bylo zabito 29 000 Londýňanů, 80 % budov v City bylo poškozeno a jedna třetina byla zcela zničena.

Přes to všechno se zdá, že tato smršť nešťastných událostí přinesla městu i něco dobrého. Uličky ve staré londýnské čtvrti City byly například tak tmavé a úzké, že obchodníci museli před výlohy umísťovat zrcadla, aby dovnitř do obchodů dostali aspoň trochu denního světla. Bombardování za 2. světové války umožnilo rozšířit a prosvětlit tyto ulice, zmizely slumy a došlo k poklesu pouliční kriminality.

Populární město

Čas od času bývá Londýn centrem pozornosti. Například Londýn 60. let 20. století nebo 90. let, kdy se v týdeníku Newsweek psalo, že je místem, které je nejvíc „cool“ na celé planetě. Ale to, co přitahuje rok co rok milióny návštěvníků, jsou spíše tradice a kontinuita než nablýskané pozlátko popové kultury. Londýn je pestré a nesourodé město. Nikdy nevíte, co vás čeká za nejbližším rohem – gotické ornamenty zdobící viktoriánské kancelářské budovy, úzká ulička odolávající přestavbám po dobu sedmi staletí, modrá plaketa na zdi obyčejně vyhlížejícího domu, na níž je napsáno, že v něm kdysi bydlely osobnosti jako Benjamin Franklin, Florence Nightingale, Karl Marx nebo Jimi Hendrix. A co teprve pompa a sláva při různých státních příležitostech. Toto město má co nabídnout i těm nejnáročnějším. Dr. Samuel Johnson, známý anglický spisovatel, tvrdil: „Je-li člověk unavený Londýnem, je unavený životem, neboť v Londýně najdete vše, co může život nabídnout.“

Tower Bridge – řeka Temže skýtá působivé výhledy jak ve dne, tak v noci

Stručná historie

Ve snaze rozšířit své impérium přistál Julius Caesar v letech 56 a 55 př. n. l. v Anglii. Lze však říci, že přišel, viděl a zase odešel, aniž by po sobě zanechal stopy ve formě osídlení. Zůstalo tak na císaři Claudiovi a jeho římských legiích, aby v roce 43 n. l. ostrov dobyli. Claudius dal postavit pravděpodobně první dřevěný most přes řeku Temži (zhruba na místě dnešního London Bridge), založil přístav a obchodní centrum Londinium.

Římané postavili cesty, pevnosti, chrámy, vily, baziliku, náměstí (fórum) a velký amfiteátr (objevený při vykopávkách v roce 1988 poblíž Guildhall). Protože nadvláda Římanů byla místním kmenům trnem v oku a Římané byli často napadáni, postavili kolem svého města kamenné hradby.

Sasové a Normani

Když začala Římská říše upadat, byly legie v roce 410 z Londýna staženy. Hradbami obehnané Londinium se stalo městem duchů, bylo zanesené bahnem a zarostlé trávou, protože útočníci se místu vyhýbali. Přes Severní moře dorazili nakonec na území Londýna Sasové a vybudovali město Lundenwic. Po krátkém období pohanství se Londýn znovu vrátil ke křesťanství. Svatý Ethelbert, první křesťanský saský král, zasvětil svatému Pavlu malý kostelík, který byl v průběhu dalších staletí celkem pětkrát zničen a znovu postaven.

Saští králové museli neustále vzdorovat válečným tažením vikingských a dánských nájezdníků. Poté, co je Dánové porazili, usedl na trůn v roce 1016 vikingský král Knut Veliký. Londýn sesadil Winchester z pozice hlavního města království. V letech 1042–1052 zde nechal král Eduard III. Vyznavač postavit Westminster Abbey. Po vítězství normanského vojska pod vedením krále Viléma Dobyvatele v bitvě u Hastingsu v roce 1066 založil Vilém tradici korunovací v tomto opatství. Respektoval bohatství a obchodní potenciál Londýna a snažil se udržovat s církví i s měšťany dobré vztahy, které přinášely prospěch všem zúčastněným stranám. Na jeho popud byla zahájena stavba londýnského hradu Tower.

Feudální Anglie

Během raného středověku vliv Londýna vzrůstal, zatímco angličtí králové byli často zaneprázdněni válkami ve Francii či křížovými výpravami do Svaté země. Za vlády Jindřicha I. získali londýnští měšťané právo zvolit si vlastní soudce, během vlády krále Richarda Lví srdce (1189–1199) byl vytvořen volený úřad starosty (později lorda protektora).

Hrad Tower of London

Středověcí vládcové Anglie se nemohli vždy spoléhat na slepou oddanost a loajalitu londýnských měšťanů. Vznikající silné obchodní a řemeslnické cechy, existující dodnes, se snažily prosadit a získat moc. Tyto snahy vyvolaly řadu povstání a rebelií. Westminsterský palác se stal sídlem vlády. Údajně byl palác postaven na břehu řeky Temže proto, aby nemohl být ze všech stran obklíčen vzbouřeným davem.

Do roku 1340 měl Londýn asi 50 000 obyvatel, ale v roce 1348 přišly kruté časy. Morová rána, tzv. černá smrt, se přehnala přes Evropu a Asii a zanechala po sobě 75 miliónů mrtvých. Poznatků o tom, jaká byla tehdejší situace v Londýně, není mnoho. Neznáme ani přesný počet obětí, odhaduje se však, že nemoci podlehla téměř polovina obyvatel Londýna.

Londýn se od vlády Římanů příliš nerozrostl, ale to se mělo změnit. Rozhodnutí Jindřicha VIII. zpřetrhat vztahy s katolickým Římem vedlo k založení anglikánské církve. Tímto krokem získalo město majetek ve formě zkonfiskované klášterní půdy, jako byla například Covent Garden.

Alžbětinské období

Portrét Alžběty I.

V období od smrti Jindřicha VIII. v roce 1547 až do korunovace Alžběty I. v roce 1558 docházelo k náboženským perzekucím a politickému intrikaření. To vedlo k vyčerpání královské pokladnice a omezení vlivu královské moci. Zato během 45 let panování královny Alžběty I. povznesla Anglie svou úroveň, Londýn se stal centrem bohatého a mocného království. Porážka španělské flotily v roce 1588 byla signálem pro vznik impéria a britské námořnictvo po ní vyplulo na moře hledat bohatství. Prosperita Alžbětiny vlády přispěla také k rozkvětu literatury. Mezi řadou významných spisovatelů zazářil např. William Shakespeare, nebo Christopher Marlowe či Ben Jonson.

Revoluce a obnovení monarchie

Alžbětini stuartovští následníci vstoupili do dějin zejména kvůli svým selháním. Jakub I. v roce 1605 jen taktak unikl atentátu při nezdařeném pokusu o puč. Vůdce povstalců Guy Fawkes byl chycen ve sklepeních Houses of Parliament právě v okamžiku, když se chystal zažehnout zapálnou šňůru. Tím by vyhodil do povětří krále při zahájení zasedání Parlamentu. Stalo se to 5. listopadu a tento čin je dodnes každoročně připomínán slavností Bonfire Night.

Syn Jakuba I., Karel I., byl dokonce ještě méně oblíbeným a svým pokusem o rozpuštění parlamentu uvrhl zemi do občanské války. V roce 1642 roajalisté (tzv. Cavaliers – kavalíři), kteří měli podporu aristokracie a panovníka, vytáhli do boje proti republikánům (tzv. Roundheads – „kulaté hlavy“, pojmenováni podle krátkých, do kulata zastřižených vlasů). Za republikány, jejichž vůdcem byl Oliver Cromwell, stáli obchodníci a puritáni. Roajalisté byli poraženi v roce 1645 u Naseby, v hrabství Northamptonshire. V roce 1649 byl Karel I. uznán vinným z velezrady a sťat. Cromwell převzal moc, zrušil monarchii a na krátké období byla Británie republikou. V roce 1653 Cromwell prohlásil sám sebe lordem protektorem a tento titul mu zůstal až do jeho smrti v roce 1658. Ubíjející diktatura puritánů zbavila obyvatelstvo iluzí a roku 1660 byla obnovena monarchie pod vládou Karla II.

Katastrofy a obnova

Uvolnění z tuhých puritánských mravů si ale Londýn dlouho neužil. V roce 1665 zasáhla Londýn velká morová epidemie, která si vyžádala životy asi 110 000 lidí. Mrtvých bylo tolik, že je nestačili pohřbívat a těla se hromadila na ulicích.

Vitráž s portrétem Dr. Samuela Johnsona, Fleet Street

Další pohroma přišla v roce 1666, tentokrát v podobě velkého požáru. Asi 80 % staré části City lehlo popelem a 100 000 lidí přišlo o svůj domov. Je téměř neuvěřitelné, že díky rychlé evakuaci byl počet obětí pouze minimální. Sir Christopher Wren byl jmenován do čela komise pro dohled nad přestavbou města. Přestože jeho velkolepé plány nebyly zcela realizovány, velmi významně přispěl ke vzniku nového Londýna. Zasloužil se i o přestavbu St. Paul‘s Cathedral. Je také autorem Monumentu, který připomíná velký požár.

Poslední velkou konfrontaci mezi králem a parlamentem zažil Jakub II., bratr Karla I. Horlivý katolík Jakub napadl anglikánskou církev a nebral zřetel na zákony země. Lidé v Anglii už ale neměli žaludek na stínání další královské hlavy, a tak v roce 1688 Jakub uprchl ze země. Díky takzvané Glorious Revolution usedl na trůn Vilém Oranžský a Marie II. a byla nastolena stabilní konstituční monarchie. Za jejich vlády se Kensingtonský palác stal královskou rezidencí.

Georgiánský rozkvět

V průběhu 18. a na počátku 19. století byl Londýn hlavním městem světové velmoci. V kavárnách ve čtvrtích City a West Endu spolu vedli dlouhé debaty velcí literáti tehdejší doby. Georg Friedrich Händel se stal dvorním skladatelem Jiřího I., botanická zahrada Kew Gardens a Britské muzeum byly zpřístupněny veřejnosti. Ale tehdejší Londýn měl i svou odvrácenou tvář – jižně od řeky a v East Endu vyrůstaly chudinské čtvrti.

Britské impérium se rychle rozpínalo i do zámoří, až do té doby, kdy spor o výši daní vyvolal roztržku mezi Británií a jejími americkými koloniemi. Ten se vyostřil a vedla se válka o nezávislost, kterou k úžasu krále Jiřího III. kolonisté vyhráli. Až do konce 18. století byla Británie ohrožována invazí napoleonských vojsk. Nebezpečí pominulo po vítězství admirála Nelsona v bitvě u Trafalgaru v roce 1805. Zhruba o 10 let později učinil vévoda z Wellingtonu přítrž veškerým Napoleonovým ambicím v bitvě u Waterloo.

Viktoriánské impérium

Nástup osmnáctileté královny Viktorie na trůn v roce 1837 dal jméno období zřejmě největší expanze Anglie. Budování impéria pokračovalo i během 19. století. Lodě naplněné bohatstvím z kolonií nepřivážely pouze zboží, ale také nové jazyky, kultury a přistěhovalce, což pomáhalo formovat toto kosmopolitní město.

V roce 1851 byl pokrok viktoriánské éry oslaven Světovou výstavou (Great Exhibition). Konala se v Hyde Parku v pavilonu z kovu a skla, nazvaném Křišťálový palác (Crystal Palac), který speciálně pro tento účel navrhl Joseph Paxton. Po skončení výstavy v roce 1852 byla tato impozantní stavba přestěhována na jih od řeky Temže, kde dala jméno novému viktoriánskému předměstí Crystal Palace. Bohužel lehla popelem v roce 1936.

Z peněz získaných ze Světové výstavy se podařilo princi Albertovi, choti královny Viktorie, realizovat svůj sen – vytvořit centrum vzdělanosti, muzeum nazvané po královském páru Victoria and Albert Museum. Po smrti manžela vzdala královna hold princi Albertovi stavbou koncertní síně Royal Albert Hall a budovy Royal Albert Memorial.

Modré plakety

V roce 1867 byla připevněna modrá keramická plaketa na průčelí domu na adrese Holles Street 24. Umístila ji tam Royal Society of Arts, aby připomněla Lorda Byrona, který se v tomto domě narodil. Po celém Londýně je nyní rozmístěno asi 900 takových destiček, každá z nich obsahuje údaje o osobě, která byla nějak spjata s daným místem. Výběr osobností je víceméně nahodilý. Ve většině případů jsou plakety instalovány poté, co potomci slavných kontaktují společnost English Heritage. Jedinou podmínkou je, že zmiňovaná osobnost musí být alespoň 20 let po smrti. Na destičkách se připomínají převážně politici a umělci.

Scéna z řeky Temže během bleskové války v roce 1940

Zatímco bohatí prosperovali, chudí na tom byli stále hůř a hůř. Londýn se stále rychleji rozrůstal a roku 1861 už měl více než 3 milióny obyvatel. Aby mohl vůbec pojmout nově příchozí proudící do města za prací, chudinské čtvrti v East Endu se neustále rozšiřovaly. Rozvoj veřejné dopravy umožnil posunutí hranic města dále na venkov. Díky nově vytvořeným omnibusům, vlakům a metru, jehož provoz byl zahájen v roce 1863 a které bylo vůbec prvním na světě, vznikl zcela nový typ obyvatele Londýna: občan dojíždějící za prací.

Dvě světové války

V roce 1915 shodily německé zepelíny na Londýn první bomby. Po skončení první světové války byla mladá londýnská generace značně zdecimovaná. To však byla pouhá předzvěst toho, co mělo přijít o 25 let později. Během Hitlerovy bleskové války (Blitzkrieg) na Londýn doslova pršely bomby od září 1940 do května 1941. V tomto období bylo město 57 po sobě jdoucích nocí bombardováno. V červnu 1944 začaly na město létat rakety typu V1. Němci jimi ostřelovali Londýn až do března 1945. Do konce války přišlo o život přes 30 000 Londýňanů, celkem 3,5 miliónu domů či bytů bylo poškozeno nebo zničeno. Zemi i město tím vším dokázal provést sir Winston Churchill.

Poválečný boom

Život v poválečné Británii byl zpočátku naplněn zejména uklízením trosek a šetřením, kde se dalo. Během několika let se však situace zlepšila a přesně 100 let po úspěchu Světové výstavy bylo možno umění a kulturu oslavovat v hlavním městě znovu. V roce 1951 se v Londýně konal takzvaný Britský festival. Jeho největším dědictvím se stal kulturní komplex Southbank Centre. Popuparita Londýna prudce vzrostla na přelomu padesátých a šedesátých let, kdy spousty rokenrolových muzikantů, umělců a módních návrhářů dostaly město do centra dění. Fotografové, filmaři a spisovatelé zachytili a vylíčili atmosféru tehdejší doby, přičemž možná poněkud přikrášlovali a idealizovali život v hlavním městě Británie. Exploze anarchistické punkové kultury v 70. letech byla potom vystřídána materialismem thatcherismu a vládou konzervativců v letech 1979 až 1997.

Odkaz labouristů

Drtivé vítězství labouristů pod vedením Tonyho Blaira ve volbách v r. 1997 (zopakované v r. 2001) přivítala většina Londýňanů. Některé části města byly modernizovány, londýnští kreativci vládli světu umění a britské hlavní město bylo v tisku oslavováno jako „ nejvíce cool místo na planetě“. Příchod milénia přinesl více úspěšných projektů, včetně London Eye a Tate Modern.

Pokrokový Londýn

Ke hvězdám 60. let, které přinesly Londýnu slávu, patří Beatles, Kinks a Rolling Stones, z modelek Twiggy a Jean Shrimptonová a módní návrháři Mary Quantová a Ossie Clark.

Labouristická vláda se rozhodla obnovit určitý stupeň samosprávy hlavního města vytvořením funkce voleného starosty (Lord Mayor). Jednou ze změn, které zavedl první, podle nových pravidel zvolený, londýnský starosta Ken Livingstone, byl denní poplatek za vjezd automobilu do vymezené zóny centrálního Londýna, tzv. Congestion Charge.

Popularita labouristů do voleb v roce 2005 značně poklesla, nemalou měrou kvůli Blairovu rozhodnutí zapojit zemi do války v Iráku. Navzdory tomu byla vláda znovu zvolena, třebaže ne takovou většinou jako ve volbách v letech 1997 a 2001.

7. července 2005 utrpěl Londýn těžkou ránu. Při prvním útoku sebevražedných atentátníků na území Velké Británie teroristé zasáhli cíle v metru a městských autobusech. Zemřelo 52 lidí a asi 700 dalších bylo zraněno. Klid, rozvaha, ale zároveň i odhodlání obyvatel Londýna byly vyzdviženy premiérem Blairem.

Londýnský starosta Boris Johnson

V komunálních volbách roku 2008 byl Ken Livingstone poražen. Nahradil ho konzervativní politik a televizní hvězda Boris Johnson. Po svém znovuzvolení v roce 2012 dohlížel Johnson na přípravné fáze dopravního projektu Crossrail, který má být dokončen v roce 2017, a na přípravy londýnské olympiády 2012. Olympijské hry byly považovány za velký úspěch, ačkoli teprve čas ukáže, zda jejich sportovní, ekonomický, sociální a ekologický odkaz bude tak jednoznačně pozitivní, jak to Londýnu sliboval tým prosazující jeho pořadatelskou kandidaturu.

Historické milníky

43 n. l.

Císař Claudius zakládá obchodní přístav Londinium.

43 n. l.

Císař Claudius zakládá obchodní přístav Londinium.

61

Královna Boudicca plení město, ale je poražena a Londýn obnoven.

kolem 200

Výstavba hradeb. Londýn se stává hlavním městem provincie Britannia Superior.

410

Římané odcházejí, aby bránili Řím před barbary. Londýn zažívá úpadek.

884

Za vlády Alfréda Velikého se Londýn opět stává hlavním městem.

1348–1349

Morová epidemie zabíjí asi 50 % londýnské populace.

1534

Jindřich VIII. se prohlašuje za hlavu anglikánské církve.

16. st.

Za vlády Alžběty I. je Londýn hlavním městem mocného království.

1605

Guy Fawkes se pokouší vyhodit do povětří Parlament.

1642–9

Občanská válka mezi roajalisty a republikány.

1665

Mor znovu zasahuje Londýn, tentokrát si vyžádá až 110 000 mrtvých.

1666

Velký požár Londýna.

1837–1901

Budování viktoriánského impéria a průmyslová revoluce.

1851

Světová výstava v pavilonu Crystal Palace v Hyde Parku.

1863

Londýnské metro otevírá svou první trasu Metropolitan line.

1888

Sériový vrah, známý jako Jack Rozparovač, řádí ve čtvrti Whitechapel.

1914–18

První světová válka. Zepelíny bombardují Londýn.

1922

Společnost BBC vysílá první rozhlasové pořady.

1939–45

Druhá světová válka. Londýn je intenzivně bombardován.

1951

Britský festival. Vybudován Southbank Centre poblíž Waterloo.

60. léta

Londýn se stává hlavním městem módy, hudby a umění.

80. léta

Éra Margaret Thatcherové. Bombové útoky IRA.

1986

Margaret Thatcherová rozpouští Greater London Council.

1996

Shakespearovo divadlo Globe je znovu otevřeno ve čtvrti Bankside.

2000

Jsou otevřeny Dome, London Eye, Tate Modern a prodloužena trasa metra Jubilee Line. Ken Livingstone zvolen starostou.

2001

Greater London Authority je za Livingstona znovu obnoven.

2003

Zaveden poplatek za vjezd do centra Londýna.

2005

Útok sebevražedných atentátníků má za následek smrt 52 lidí.

2008

Boris Johnson je zvolen starostou Londýna.

2012

V Londýně se konají letní olympijské hry.

Koniec ukážky

Table of Contents

Obálka

Top 10 zajímavostí

Ideální den v Londýně

Úvod

Stručná historie

Historické milníky

Kam se vydat

Westminster

Trafalgar Square

Whitehall

Houses of Parliament

Westminster Abbey

Tate Britain

West End

Piccadilly Circus

Oxford Street

Soho a Chinatown

Leicester Square

Covent Garden

Somerset House

Nábřeží Embankment

Buckinghamský palác a Mayfair

Buckinghamský palác a parky

St. James’s

Mayfair

Bloomsbury a Marylebone

British Museum

King’s Cross a St. Pancras

Regent’s Park

Marylebone

South Bank

County Hall

London Eye

Southbank Centre

Kolem Waterloo

Gabriel’s Wharf

Tate Modern

Millennium Bridge

Shakespearovo divadlo Globe

Southwark

Tower Bridge

Butlers Wharf a Design Museum

City

Právnický Londýn

St. Paul’s Cathedral

Centrum Barbican

Finanční čtvrť City

Tower of London

Kensington a Chelsea

Hyde Park a Kensington Gardens

Kensington

South Kensington

Knightsbridge

Chelsea

Severní Londýn

Islington

Camden

Hampstead a Highgate

Východní Londýn

Hoxton, Spitalfields a Whitechapel

Docklands

Jihovýchodní Londýn

Greenwich

Dulwich

Jihozápadní Londýn

Wimbledon, Richmond a Kew

Hampton Court

Volný čas

Zajímavosti

Londýnské taxíky

Modré plakety

Shepherd Market

Literární Bloomsbury

Trh na Portobello Road