Top 10 zajímavostí

Staré Město Barokní pokladnice pamětihodností zahrnující i nádhernou katedrálu

Pevnost Hohensalzburg Městu vévodí tento pohádkový hrad, vystavěný především k obraně Salzburgu

Residenzplatz Nejpůsobivější náměstí ve Starém Městě

Mozartovo rodiště V rodném domě tohoto významného skladatele nyní sídlí muzeum

Zámek Hellbrunn a jeho zahrady Všimněte si honosného životního stylu salzburského knížete-arcibiskupa

Muzeum moderního umění Tato přehlídka současného umění nabízí také velkolepý výhled na město

Königssee Zažijte výlet lodí na vodách nádherného bavorského jezera ležícího nedaleko Salzburgu

Zámek Mirabell a jeho zahrady V komplexu vystavěném pro milenku arcibiskupa potkáte luxus ve velkém stylu

Grossglocknerská vysokohorská silnice Klikatící a stáčející se silnice nabízí jednu z nejlepších vyhlídkových jízd na světě

Opatství sv. Petra Duchovní centrum města a nejstarší činný klášter v Rakousku

Ideální den v Salzburku

9.30 Káva

I když si pochutnáte na hotelové snídani, nepohrdněte druhým šálkem kávy nebo čaje v kavárně Bazar. Je to způsob, jak začít den vskutku po salzbursku. Mnoho spisovatelů nalezlo inspiraci v této elegantní kavárně v těsném sousedství řeky.

10.30 Mozart

Sledujte kroky Wolfganga Amadea Mozarta až na Makartplatz, kde v domě číslo 8 najdete byt Mozartovy rodiny z 18. století. Poté se projděte mirabellskými zahradami, které byly využity jako pozadí filmu Za zvuků hudby.

11.30 Procházka

Přejděte řeku Salzach po mostě Müllnersteg a zamiřte k Müllner Kirche vedle augustiniánského pivovaru. Pěšiny vedoucí zalesněnou krajinou se vinou jižně podél vrcholu Mönchsbergu a vyhlídkové turistické stezky vás dovedou dolů k Muzeu moderního umění.

12.15 Muzeum moderního umění

Milovníci umění by neměli opomenout toto muzeum. V muzejní restauraci M32 si můžete dát drahý oběd a přitom si vychutnávat úchvatný pohled z terasy. Také můžete sjet do města výtahem z Mönchsbergu a zastavit se v Humboldt Stubn na tradiční polední jídlo.

14.00 Nakupování

Getreidegasse (s Mozartovým rodištěm v č. 9), Judengasse a Goldgasse jsou nákupním rájem. Objevíte zde prvotřídní značky v pečlivě zrenovovaných gotických domech hned vedle starých obchodů prodávajících tradiční dirndl a další místní kroje. V kavárně Fürst na Alter Markt si můžete zakoupit originální Mozartovy koule.

16.30 360°

Vstupte do Salzburgu roku 1829 v Panorama muzeu, Residenzplatz 9. Dalekohledy jsou schopny odhalit detail v 360° panoramatické malbě Salzburgu a jeho okolí. Následně zamiřte na Mozartplatz a nakoukněte za zdobené dveře domu číslo 4 na překrásný dvůr z 18. století se zahradou.

17.15 Náměstí a uličky

Vychutnejte si atmosféru katedrály a okolních náměstí. Projděte se z náměstí Residenzplatz k Domplatz a poté na náměstí Kapitelplatz a spatříte obrovskou šachovnici a zlatou sochu zvanou Sphaera. Směrem na jih se rozkládá hřbitov sv. Petra s katakombami. Jděte nahoru třídou Festungsgasse (Festungsbahn v létě do 19 h.) k Stieglkeller, ochutnejte místní pivo a užijte si panoramatický výhled na město.

19.00 Základní tóny pro večeři

Restaurace Triangel na náměstí Maxe Reinhardta je oblíbeným místem muzikantů a zpěváků a příjemným místem na večeři. Pochutnejte si také na skvělém rakouském jídle v Zipfer Bierhaus v sousedství. Mozart Dinner Concert v Stiftskeller sv. Petra nabízí Mozartovým fanouškům skvělou večerní zábavu.

21.00 Vysoko nahoře

Tradiční hostince, jako Zum Wilden Mann nebo Zum fidelen Affen (Nové Město), jsou útulnými místy, kde si můžete užít příjemné večery mezi místními. Tím pravým místem pro příjemné zakončení dne exotickým drinkem a úchvatnými výhledy je místnost na terase na vrcholu střechy hotelu Stein.

Úvod

Návštěvníky, kteří jsou v Salzburgu poprvé, naplňuje úžasem důstojnost a styl barokní architektury města. Jen zřídka lze spatřit město, které tak harmonicky splývá s okolní přírodou. Na vrcholu hory usazená pevnost Hohensalzburg střeží okolní krajinu.

Altstadt (Staré Město) dole v údolí bylo v 16.–18. století vystavěno řadou po sobě následujících nezávislých biskupů. Toto historické centrum, kterému dominují věže a věžičky barokních kostelů, bylo v roce 1996 zapsáno na seznam světového dědictví UNESCO a bylo uznáno za významnou evropskou církevní oblast.

I když se město Salzburg nejvíce proslavilo jako rodiště Wolfganga Amadea Mozarta a také jako dějiště filmu Za zvuků hudby, jeho kulturní odkaz je mnohem bohatší. Díky Velikonočnímu a Svatodušnímu festivalu, lednovému Mozartovu týdnu a mezinárodně uznávanému letnímu Salzburskému festivalu se Salzburg řadí mezi přední světová festivalová města a soupeří s Vídní o pozici hlavního kulturního města Rakouska. V prosinci se v Salzburgu konají proslulé vánoční trhy, kdy se město mění v zimní říši divů s ledovými sochami, lesklými kluzišti, sváteční hudbou, lákavými stánky a hojným množstvím voňavého Glühwein (svařeného vína).

Místopis a podnebí

Salzburg leží na západě středního Rakouska na severním úpatí Alp. Na severozápadě přímo sousedí s německým Bavorskem. Město se rozkládá mezi dvěma rozeklanými kopci – Mönchsbergem a Kapuzinerbergem – a řeka Salzach jej dělí na dvě části. Po mnoho století byla řeka životní mízou Salzburgu, neboť se využívala pro přepravu soli (Salz), zlata a mědi, těžených v horách, a v průběhu středověku přinesla městu bohatství. Pouze několik kilometrů na jihozápad od města se vypíná pověstmi opředená hora Untersberg (1 853 m).

Salzburg ovlivňuje alpské klima. Obecně lze říci, že jsou tu chladné, suché zimy se sněhem a teplá léta se značným množstvím dešťových srážek, často přívalových. Neprší tu, ale přímo lije. Takovým průtržím je přezdíváno Schnürlregen – „provazový déšť“. Ať je jakékoli roční období, charakter počasí může náhle změnit teplý jižní vítr známý jako Föhn.

Salzburg a řeka Salzach

Politika a náboženství

Salzburg je domovem přibližně 150 500 obyvatel a je hlavním městem spolkové země Salzbursko (530 000 obyvatel). Jde o jednu z nejmladších rakouských spolkových zemí, protože do Rakouské republiky byla včleněna až v roce 1816. Do té doby byla nezávislým církevním státem. Rakousko je spolková země, kterou tvoří devět zemí, jež mají vlastní zemskou vládu. Salzburský zemský sněm, jehož 36 členů je voleno každých pět let v poměrném zastoupení, má značný vliv na politiku a ekonomiku regionu.

Zatímco role církve ve městě již není tím, čím bývala za éry knížat-arcibiskupů, diecéze si i nadále udržuje významné postavení v rámci římskokatolické církve – její arcibiskup je přímo podřízen papeži. Římskokatolická církev zůstává mocnou institucí, ze 43 kostelů ve městě je 40 katolických. Církev také vlastní množství půdy ve městě a jeho okolí. Má rovněž právo požadovat roční daň z platu každého obyvatele, která má pomoci církev finančně zaopatřit. Tato daň se týká i jiných náboženských vyznání. Ačkoli se více než dvě třetiny populace hlásí ke katolické církvi, jen málo obyvatel lze považovat za praktikující katolíky.

Salzburská karta

Užitečnou úsporou pro každého návštěvníka může být Salzburská karta (Salzburg Card), která umožňuje bezplatnou jízdu MHD včetně pevnostní kolejové lanovky Festungsbahn a vyhlídkové lodi na řece Salzach. Po předložení karty dostanete slevu na vstupy na kulturní akce, prohlídky a exkurze. Karta dále slouží jako vstupenka do muzeí a všech pamětihodností města včetně Mozartova rodiště, pevnosti Hohensalzburg, Rezidenční galerie, Salzburského muzea a Muzea užitých umění. Turistické zajímavosti mimo město zahrnují palác Hellbrunn, ZOO, nebo výlet kabinovou lanovkou na vrchol Untersberg.

Karty platí 24, 48 nebo 72 hodin a v období květen–říjen stojí 25 €, 34 € nebo 40 €, od listopadu do dubna zaplatíte 22 €, 30 € nebo 35 €. Pro děti ve věku 6–15 let platí vždy 50% sleva. Salzburskou kartu můžete koupit v hotelích, pokladnách a turistických informačních centrech nebo navštivte www.salzburg.info.

Být Salzburčanem

O Salzburčanech se traduje, že jsou odměření a důvěřují pouze lidem ze svého nejbližšího okolí. Jsou od přírody konzervativní, ale mladší generace pomalu narušuje vžité konvence. Je otevřenější a přijímá vlivy jiných kultur. Aby byl obrázek úplný, je třeba říci, že místní obyvatelé jsou velmi přátelští vůči turistům. Pokud budete pobývat v Salzburgu delší dobu, připravte se na to, že když půjdete po ulici, budou vás lidé poznávat a zdravit. Salzburčané své město milují a těší je, když jsou zahraniční návštěvníci uneseni jeho krásou.

Střed Salzburgu, blízko Getreidegasse

Zákony se v Salzburgu dodržují – pohazování odpadků je zakázané, neopatrné přecházení silnic se netoleruje (pokud se proviníte, bude následovat napomenutí nebo přinejmenším opovržlivý pohled), zločinnost téměř neexistuje a policie vyznává politiku nulové tolerance. Možná to zní příliš tvrdě, ale díky tomu je v ulicích v nočních hodinách obvykle bezpečno, k výtržnostem na ulicích dochází jen velmi zřídka a kapsáři vás překvapí leda tak v přeplněných barech.

Salzburčané si užívají poklidného života. Rádi se procházejí – ne zrovna svižně – a často navštěvují kavárny, pivní zahrádky a taverny, relaxují a pozorují okolní svět. Pocit stísněnosti zde nemá místo, stejně jako hektický styl života, tak typický pro jiná města podobné velikosti. Salzburčané jsou nadšeni svými psími mazlíčky a své věrné přátele berou všude s sebou – do restaurací, ke kadeřníkovi i do autobusu.

Snídaně plná croissantů v kavárně

Salzburg je univerzitním městem s pestrým nočním životem. Město je plné vinných barů a taveren, kde si můžete vychutnat kvalitní rakouské víno i pivo. Stojí zde jeden z nejlepších pivovarů v zemi – Stiegl-Brauwelt. Hlavními oblastmi, kde se můžete v noci pobavit, jsou Rudolfskai, Gstättengasse a Kaigasse. Po celém městě narazíte na spoustu dalších taveren. Co ovšem nesmíte vynechat, je návštěva augustiniánského pivovaru s příjemnými pivnicemi a obrovskou, stromy lemovanou letní pivní zahrádkou.

Ať už navštívíte Salzburg v kteroukoli roční dobu, vždy najdete místo k příjemnému pobavení – od letních zahrádek v místních kavárnách přes podzimní slavnosti dožínek, vánoční trhy a zimní lyžování až po Fasching (masopust) a jarní velikonoční festivaly. Krása města se s každou roční dobou mění a činí tak ze Salzburgu skvělou celoroční turistickou destinaci.

Stručná historie

Strategická poloha v blízkosti jednoho z průsmyků protínajících Alpy přinesla Salzburgu moc a prosperitu, zvláště díky obchodu se solí, která se v oblasti těžila.

Rozvoj v období neolitu a v keltském období

Historie lidské činnosti v oblasti Salzburgu sahá 6000 let zpět do mladší doby kamenné a lze ji vystopovat v osadě Rainberg (za Mönchsbergem). Během doby bronzové, kolem roku 1000 př. n. l. se zde usídlili Ilyrové. Přilákala je sem měď, která se těžila na Mitterbergu nedaleko Bischofshofenu. V průběhu následujících staletí se hlavním průmyslovým odvětvím stala těžba soli v Hallstattu a poz ději na Dürrnbergu blízko Halleinu. Asi do roku 500 př. n. l. ovládali oblast Keltové. Začali těžit sůl a budovat opevněné osady roztroušené po kopcích. Oblast se stala centrem obchodu a k přepravě soli, jež byla cennou komoditou, se využívala řeka.

Skanzen v Grossgmainu, jižně od Salzburgu

Obsazení Římany

Kolem roku 15 př. n. l. vtáhli do oblasti Římané, podrobili si keltské království Noricum a vystavěli silnici přes Alpy do Vivia (dnešní Klagenfurt). Město známé jako Juvavum získalo v roce 45 n. l. status římského municipia a stalo se jedním z nejrozsáhlejších správních sídel mimo území Říma. Jeho ústřední bod – Forum – ležel s největší pravděpodobností na místě dnešního Residenzplatzu. Během rekonstrukce, která následovala po 2. světové válce, byly objeveny pozůstatky monumentálního římského chrámu v oblasti Kaigasse. Nyní zde stojí hotel Kasererbräu.

Latinský nápis

Při pokládání základů pro Mozartovu sochu na Mozartplatzu v roce 1841 byl odkryt latinský nápis: „Zde spočívá štěstí. Nenechte vejít žádné zlo.“

Kolem roku 500 n. l. zpustošili město Bavoři, kteří vypudili místní usedlíky a zapálili dřevěné stavby osady Juvavum. Následný rozsáhlý požár zničil téměř celou osadu a donutil tak Římany opustit provincii Noricum.

Spojení církve a státu

Kolem roku 696 přicestoval do Bavorska jako misionář biskup Rupert z Wormsu. Jeho vladař, vévoda Teodor, mu poskytl výměru půdy, která zahrnovala i pozůstatky dřívější osady Juvavum. Zde Rupert založil mužský klášter sv. Petra a konvent Nonnberg. Obě instituce se zachovaly dodnes, Svatý Petr jako nejstarší dosud činný klášter římskokatolické církve a konvent jako nejstarší přežívající ženská náboženská komunita.

V roce 739 se stal Salzburg biskupstvím a v následujících letech jedním z nejvýznamnějších katolických center mimo Vatikán. Mezi první biskupy, kteří stojí za zmínku, patřil Virgil. V polovině 8. století se zasloužil o stavbu první katedrály ve městě. V roce 798 získal Salzburg od papeže Lva III. status arcibiskupství a opat biskup Arno byl povýšen na arcibiskupa a knížete Svaté říše římské.

V roce 996 udělil císař Ota III. Salzburgu zakládající městskou listinu s právem vybírat celní poplatky a razit si vlastní mince. O necelé století později se během bojů o moc mezi panovníkem Svaté říše římské a papežem přidal salzburský arcibiskup Gebhard na stranu papeže Řehoře II. Jako ochranu před císařskými armádami nechal vybudovat pevnosti Hohensalzburg, Hohenwerfen a Friesach.

Ekonomický růst a destrukce

V průběhu 12. století, za vlády Konráda I., se pevnost Hohensalzburg vyvinula v silně opevněnou baštu. Konrád I. nechal přistavět vysoké hradby, jež jsou zde k vidění dodnes.

Avšak ani tato pevnost nebyla schopna odvrátit události roku 1167. Fridrich Barbarossa během svého sporu s papežem vydal rozkaz zapálit město, protože Salzburg stál na straně církve. Obětí velkého požáru se stala i katedrála. V následujících letech byl Salzburg znovu vybudován. Za arcibiskupa Konráda III. byla zahájena stavba nové monumentální katedrály.

Ve 13. století bylo jasné, že sůl těžená v Halleinu se stává pro oblast stále důležitějším obchodním artiklem. Doly jí produkovaly takové množství, že ji Salzburg mohl značně zlevnit, což pro město představovalo obchodní výhodu nad konkurenčními solnými doly v Bad Reichenhallu a Berchtesgadenu. Mocní salzburští arcibiskupové si také opatřili monopol na obchodování se solí a mohli pak ceny opětovně zvednout.

Pevnost Hohensalzburg

Ačkoli byli arcibiskupové od 12. století císařskými knížaty, oblasti, které ovládali, byly považovány za součást bavorského vévodství. Na začátku 14. století během intrikaření mezi bavorskými a rakouskými královskými rody podporoval salzburský arcibiskup Fridrich III. rakouského Fridricha I. Sličného. Občanská válka zuřila celých sedm let, dokud v roce 1322 Ludvík IV. Bavorský nevyhrál rozhodující bitvu u Mühldorfu. Bavorsko uznalo nezávislost Salzburgu, přestože stál na straně poražených. V roce 1328 se stal autonomním státem, odděleným jak od Bavorska, tak od Rakouska. Prosperita města však utrpěla ránu, když v roce 1348 zasáhl Salzburg mor, na který zemřelo asi 30 % místní populace.

Na konci 14. a na začátku 15. století sílilo postavení salzburských obchodníků. V tomto období bylo také vystavěno mnoho měšťanských domů, které přežily dodnes ve Starém a Novém Městě. Arcibiskup Leonhard von Keutschach vládl v Salzburgu v letech 1495–1519 a výrazně posílil pevnost jak do velikosti, tak i nedobytnosti.

Selská válka

Keutschachův následovník Matthäus Lang von Wellenberg využil politického vlivu přesahujícího hranice Salzburgu. Byl kardinálem, rádcem císaře Maxmiliána I. a politikem s rozsáhlým vlivem. Stal se rozhodujícím činitelem při volbě papeže Klementa VII. z rodu Medicejských. Karel V. Habsburský by se také nikdy nestal císařem bez jeho intervence. Největší výzvě však čelil na svém území.

Salzburští venkované byli rozhořčeni – trápily je rostoucí daně a požadavky, které na ně kladla šlechta a církev. Pod vlivem Martina Luthera začali také nelibě nést nekompromisní katolicismus a zjevnou aroganci jejich arcibiskupa. V květnu 1525 se vzbouřili a připojili se k nim také horníci z Gasteinu. Revolta se poté rozšířila za hranice Salzburgu – do sousedních Korutan a Štýrska – kde vládli příslušníci habsburské dynastie. 4. června 1525 získali povstalci nad Salzburgem plnou kontrolu a na krátkou dobu ovládli město i části Korutan, Kraňska a Horního Rakouska. Arcibiskup Matthäus vyjednal s vůdci povstalců dohodu, která splnila některé z jejich požadavků. Slíbil ustavit radu, která by řešila jejich stížnosti, načež rolníci ukončili obléhání pevnosti Hohensalzburg.

Knížata-arcibiskupové

Salzbursko bylo po více než 1000 let ovládáno arcibiskupy, tj. muži na vysokých pozicích v rámci Svaté říše římské, kteří uměli využít svého obrovského vlivu. Mohli se spolehnout na církev, která podpořila každou jejich záležitost, ať už bohulibou, či nikoli. Měli rovněž kontrolu nad výběrem daní, vlastnictvím půdy, těžebními právy, stavbou chrámů, klášterů a vzdělávacích zařízení, armádou a samozřejmě nad spásou duší svých poddaných.

Církev a stát nebyly oddělené subjekty a kníže-arcibiskup, jak naznačuje titul, stál v čele obou. Zpravidla byl především hlavou státu a až na druhém místě čelním představitelem. Salzburský kníže-arcibiskup byl do své pozice volen, nebyl jmenován papežem či císařem Svaté říše římské, jeho titul nebyl ani dědičný. Tito hodnostáři se nesměli ženit, což však mnohé neodradilo od toho mít milenky a početné potomstvo. Obvykle byl na tento post navržen nejmladší syn z urozené rodiny.

Vládnoucí arcibiskupové byli mecenáši umění a odpovídali za styl a územní rozvoj města.

V prosinci 1525 sebejistota arcibiskupa Matthäuse velmi vzrostla a začal jednat daleko razantněji. Mnoho povstaleckých vůdců nechal zavřít a popravit. Slíbená rada se sice sešla v lednu 1526, byla však rozpuštěna, aniž čehokoli dosáhla. Rolníci znovu začali s revoltou a tentokrát spojili síly s tyrolským revolucionářem Michaelem Gaismairem. Avšak Matthäus měl rovněž spojence, obzvláště Švábskou ligu, a jednotku o síle 10 000 vojáků. V květnu a červnu 1526 se odehrálo mnoho nerozhodných bitev, jež vyústily v porážku povstalců u Radstadtu.

Socha císaře Maxmiliána I.

Arcibiskup Matthäus se vypořádal s hrozbou představovanou rolníky kombinací trpělivosti, odhodlání, zákeřnosti a také vnější pomoci. Ačkoli se salzburské rolnictvo nadále přiklánělo k luteránství, arcibiskup Matthäus a jeho následovníci zůstali nezlomnými katolíky a zaměřili své síly proti salzburským protestantským skupinám.

Město získává svou dnešní podobu

Kníže-arcibiskup Wolf Dietrich von Raitenau byl zvolen v roce 1587. Byl to prozíravý muž, který začal dohlížet na architektonický vzhled Salzburgu a přinesl do města italský barokní styl. Za jeho vlády získalo město svou dnešní podobu. Arcibiskup nechal dokonce strhnout „nežádoucí“ městské části a na jejich místě vystavět široká otevřená náměstí a velkolepé rezidence. Zámek Mirabell nechal vybudovat pro svou milenku Salome Alt, o které se traduje, že mu porodila 12–15 dětí. Jeho vláda skončila poté, co se dostal do sporu o těžební práva s bavorským knížetem, jehož armáda zaútočila na Salzburg. Dietrich ztratil své spojence a podporu církve právě kvůli poměru se Salome Alt. Pokusil se uprchnout z města, byl však chycen a uvězněn v pevnosti Hohensalzburg, stavbě, která byla navržena k jeho ochraně.

Následovníkem knížete-arcibiskupa Wolfa Dietricha von Raitenaus se stal jeho synovec Markus Sittikus von Hohenems. Ačkoli jeho vláda trvala pouze sedm let (od roku 1612 do 1619), zasloužil se o pokračování rekonstrukce Salzburgu, kterou započal Dietrich, a inicioval stavbu nových projektů, např. paláce a zahrady v Hellbrunnu. Rovněž položil základní kámen katedrály, která je dosud dominantou Salzburgu.

Legrace s fontánou

Markus Sittikus je známý také tím, že nechal instalovat slavné fontány v paláci Hellbrunn. Bavil se tím, že si zval na večeři do paláce hosty a večeřel s nimi venku u kamenného stolu, který se zachoval dodnes. Na každé místo u stolu nechal instalovat malý vodotrysk (samozřejmě s výjimkou svého vlastního místa), jež byl na smluvený signál spuštěn, samozřejmě k nelibosti hostů a k velkému pobavení hostitele.

Sittikův nástupce hrabě Paris von Lodron je uznáván jako nejvýznamnější salzburský kníže-arcibiskup. Byl zvolen v roce 1619, tedy na počátku třicetileté války – náboženského konfliktu mezi katolíky a protestanty. Povedlo se mu udržet Salzburg mimo spor, zachovat neutralitu i dominantní postavení katolické církve. To byl jeho největší úspěch, neboť válka nechala většinu střední Evropy zdevastovanou. Během 34leté vlády hraběte von Lodrona vzrostl počet obyvatel Salzburgu z 40 000 na 80 000. Jako velký zastánce vzdělání založil v roce 1623 univerzitu. Pro obchodníky projíždějící blízkým průsmykem Lueg zavedl mýtné, čímž zajistil městu nový příjem. V celé oblasti rozšířil těžbu a obchod s minerály. Jeho tělo bylo uloženo k věčnému spánku v salzburské katedrále pod kupoli.

Konec knížat-arcibiskupů

Mocenský vliv knížat-arcibiskupů skončil na počátku 19. století. V roce 1800 porazil Napoleon Rakušany v bitvě u Marenga a překročil Alpy s armádou o síle 40 000 vojáků, zatímco další francouzská armáda přešla Rýn, dobyla Mnichov a pokračovala dál k rakouskému Linci. V následujících letech, kdy evropské mocnosti čelily Bonapartovi hned na několika frontách, Salzburg balancoval mezi svými většími sousedy.

Nástěnná malba v paláci arcibiskupa Markuse Sittika, Hellbrunn

V letech 1803 až 1805 byl Salzburg kurfiřtstvím Svaté říše římské národa německého. Církevní knížectví bylo zesvětštěno a kníže-arcibiskup byl zbaven jakékoli politické moci. Jako součást mírové smlouvy uzavřené v Prešpurku (dnešní Bratislava) byl Salzburg včleněn do Rakouska. Nezávislý stát se nyní stal součástí rozsáhlé říše, avšak ne na dlouhou dobu. V roce 1809 vyhlásili Habsburkové válku Francii. Byli v ní poraženi a Salzburg se na rok a půl dostal pod přímou francouzskou správu. V roce 1810 byla oblast po údolí Leuken (Kitzbühel) postoupena Napoleonovu spojenci, Bavorsku. Chod salzburské univerzity byl přerušen a v roce 1811 došlo k rozpuštění zemského sněmu.

Mozart v Salzburgu

V roce 1737 přijel do Salzburgu Wolfgangův otec Leopold Mozart a přihlásil se na místní univerzitu. Krátce poté byl však vyloučen, protože kvůli hudbě zanedbával svá studia. V roce 1743 se stal členem dvorního orchestru a v roce 1747 se oženil s místní dívkou Annou Marií Pertlovou. Pár zplodil sedm dětí, z nichž přežily jen dvě – Maria Anna, známá jako Nannerl, a Wolfgang Amadeus (pokřtěný Johannes Chrysostomus Wolfgangus Theophilus), narozený 27. ledna 1756. Leopold začal vyučovat Nannerl hudbě a tato výuka se stala předmětem zájmu a zábavy malého Wolfganga. Jakmile si Leopold uvědomil, že jeho děti mají talent, začal jim věnovat více času. Malý Wolfgang exceloval ve hře na klavír a skládal drobná hudební díla, a to dokonce dříve než dosáhl věku pěti let. V šesti letech Mozart doprovázel svého otce na turné a přiváděl svým uměním publikum v úžas. Když mu bylo osm let, odjel do Londýna, kde vystupoval před králem Jiřím III. a věnoval šest sonát královně (za což obdržel 50 guineí). Ve 14 letech Mozart koncertoval v Itálii. Italové přisuzovali jeho neobvyklý hudební talent prstenu, který měl na ruce. Považovali ho za kouzelný talisman. Mozart si ho ochotně sundal a pokračoval ve hře.

Knížetem-arcibiskupem byl v té době Sigismund von Schrattenbach, který se velmi zajímal o hudbu. Financoval cesty Mozartovy rodiny a dovolil jim používat dvorské tituly. Není divu, že po všem tom vzrušení z mezinárodního nekritického obdivu považoval mladý Mozart své rodné město za „nezajímavé a nudné“. Sigismund zemřel v roce 1771 a byl ve funkci vystřídán arcibiskupem Colloredem. Ten se o umění příliš nezajímal a hudebníky považoval za nejnižší sortu v dvorské hierarchii. Přestal podporovat Mozartovu rodinu i jejich zahraniční cesty. Místo toho požadoval, aby zůstali v Salzburgu a vystupovali před dvorem. Mladý Mozart zde neměl stání a opustil Salzburg když mu bylo 25 let. Po hádce s arcibiskupem a jeho tajemníkem se přestěhoval do Vídně.

Po Napoleonově katastrofálním ruském tažení Bavorsko moudře přesměrovalo svou loajalitu. Salzburčané se opět ocitli v opozici vůči Francii. V roce 1814 byl Napoleon sesazen a vyhoštěn na ostrov Elba. Supervelmoci – Rakousko, Prusko, Rusko a Británie – se sešly na Vídeňském kongresu, kde byla zrevidována mapa Evropy. Tyrolsko a Salzburg byly postoupeny habsburským vládcům. V roce 1816 se Salzburg formálně stal součástí Rakouska.

Nejslavnější Salzburčan

Příštích 100 let zanechal vládnoucí rod město Salzburg svému vlastnímu osudu, což se odrazilo v omezení finančních prostředků vynakládaných na rozvoj města. Habsburkové neměli zájem do města investovat. Ukázalo se, že právě tato skutečnost zachránila charakteristický vzhled města. Namísto bourání byly totiž budovy pouze opravovány.

Začátek 20. století

Na začátku 1. světové války bylo 49 000 Salzburčanů povoláno do rakouské armády. 6000 z nich bylo zabito a mnoho ostatních zajato. Samotný Salzburg nezažil žádnou bitvu, obyvatelstvo však sužoval nedostatek potravinových zásob. V roce 1918 propukla tak zvaná „ruksaková válka“. Tisíce lidí, převážně žen, se vydávaly do odlehlých oblastí a snažily se získat potraviny pro své rodiny. Mnoho z nich bylo místními úřady chyceno a obviněno z obchodování na černém trhu. Na konci 1. světové války přestala habsburská monarchie existovat a Rakousko bylo poprvé prohlášeno republikou. Salzbursko se stalo spolkovou zemí.

V roce 1920 byl na schodech katedrály zahájen první Salzburský festival představením Jedermann (Kdokoliv). U zrodu festivalu stálo mnoho lidí, zvláště však divadelní ředitel Max Reinhardt, hudební skladatel Richard Strauss a Hugo von Hofmannsthal, jeden z nejznámějších rakouských básníků a textařů. Prvotním cílem festivalu bylo zprostředkovat lidem kvalitní hudbu. V současnosti ceny vstupenek značně kolísají. Můžete sehnat poměrně levné, ale i nehorázně drahé. Festival byl na svém vrcholu v letech 1920 až 1938 a jeho mezinárodní význam každým rokem narůstal.

Zakladatel festivalu

Max Reinhardt (1873–1943) byl jedním ze spoluzakladatelů Salzburského festivalu. Narodil se v Badenu nedaleko Vídně. Stal se zakladatelem Semináře Maxe Reinhardta na Vídeňské univerzitě a také divadelní fakulty, jež pořádala čtyřleté kurzy herectví. V roce 1938 byl nucen odejít do exilu v USA.

Po připojení Rakouska k Německu v roce 1938 se věci změnily. Nespočet hudebníků, zpěváků a hudebních skladatelů, kteří přispěli k tehdejší podobě festivalu, bylo židovského původu nebo mělo židovské příbuzné. Nebylo jim proto dovoleno vystupovat na veřejnosti. Předtím než nacisté převzali vedení festivalu, obvinili Židy a církevní hodnostáře ze zneužití jeho myšlenky. Max Reinhardt musel uprchnout ze země nejprve do Anglie a poté do USA. Artur Toscanini, jenž před nástupem fašismu dirigoval mnoho představení, emigroval o rok dříve do USA. Festival i nadále pokračoval v okleštěné podobě, mnoho představení bylo pořádáno jen pro vojenské posádky. V roce 1947 byl však obnoven pod patronátem americké armády. Začal opět vzkvétat a byl přetvořen v dnešní světově proslulou mezinárodní hudební událost. Koná se každoročně v posledním týdnu července a celý srpen.

Divadelní ředitel Max Reinhardt

2. světová válka a období po ní

V průběhu 2. světové války Salzburg opět unikl největším hrůzám. Prvních několik válečných let plynul život stejně jako předtím. Pouze velký počet uprchlíků z bombardovaných německých měst připomínal Salzburčanům, že je válka. Avšak od podzimu 1944 do jara 1945 město zasáhla řada amerických bombových útoků. Zemřelo 547 lidí.

Američané se snažili zničit německé zásobovací trasy a zaměřovali se na železniční tratě, bomby však poničily také staré části města včetně katedrály, která dostala přímý zásah. V květnu 1945 do města vstoupila americká vojska a pro Salzburčany válka skončila.

Na poválečnou rekonstrukci Salzburgu zpočátku dozírala americká armáda. V roce 1955 byla vyhlášena nová republika a stavební práce pokračovaly. Byly postaveny festivalové sály a také mnoho nových výškových budov a sídlišť. Město se utěšeně rozrůstalo. Univerzita a katedrála byly také přestavěny a v roce 1967 byl vydán zákon na ochranu Starého Města.

V roce 1995 se Rakousko stalo členem Evropské unie a v roce 1999 členem Evropské měnové unie. Po otevření hranic mezi Německem a Rakouskem se dramaticky zvýšil počet návštěvníků Salzburgu. Letiště muselo být několikanásobně rozšířeno, aby zvládlo příliv charterových letů převážně z Británie. V roce 1997 bylo město zařazeno na seznam světového dědictví UNESCO, což přilákalo ještě více turistů. Salzburský umělecký projekt byl odstartován v roce 2002. V průběhu desetiletí vytvořili mezinárodně proslulí umělci výjimečné sochy na hlavních náměstích města – včetně sochy Hold Mozartovi od Markuse Lüpertze.

Procházka po Getreidegasse

Historické milníky

4000 př. n. l.

Osídlení Rainbergu v době kamenné.

1000 př. n. l.

Osídlení Ilyry.

500 př. n. l.

Keltové se usazují na území města. Počátky těžby soli.

15 př. n. l.

Příchod Římanů. Objevuje se Juvavum (Salzburg).

470

Svatý Severin v Salzburgu zakládá klášter.

696

Biskup Rupert z Wormsu dostává darem město Salzburg.

700

Biskup Rupert zakládá opatství sv. Petra a konvent Nonnberg.

739

Salzburg se stává biskupstvím, později arcibiskupstvím.

8. století

První katedrála postavená sv. Virgilem.

1077

Arcibiskup Gebhard iniciuje stavbu pevnosti Hohensalzburg.

1167

Fridrich Barbarossa nechává město do základů vypálit.

1348–9

Salzburg je stižen morem. Třetina populace vymírá.

16. století

Selská válka.

16.–17. století

Arcibiskupové Wolf Dietrich von Raitenau, Markus Sittikus a hrabě Paris von Lodron dávají městu jeho dnešní podobu.

1623

Hrabě Paris von Lodron zakládá univerzitu.

1756

Wolfgang Amadeus Mozart se narodil na Getreidegasse 9.

1781

Po rozepři s arcibiskupem se Mozart stěhuje do Vídně.

1800

Francouzská armáda vpadla do Salzburgu.

1816

Salzburg se stává součástí Rakouské monarchie.

1861

První zvolený zemský sněm a zemská vláda v Salzburgu.

1917

Založena Asociace salzburského festivalového sálu.

1920

Salzbursko se stává spolkovou zemí demokratické republiky Rakousko. Koná se první Salzburský festival.

1938

Do Rakouska vpochodovala německá vojska.

1945

Do města vstupují americká vojska.

1956–60

Výstavba Velkého festivalového sálu.

1962

Univerzita Parise Lodrona znovu otevřena.

1967

Založen Velikonoční festival. Vydán zákon o ochraně Starého Města.

1997

Staré Město zapsáno na seznam světového dědictví UNESCO.

2006

Oslava 250. výročí narození Wolfganga Amadea Mozarta.

Koniec ukážky

Table of Contents

Obálka

Top 10 zajímavostí

Úvod

Stručná historie

Kam se vydat

Mönchsberg a okolí

Staré město

Nové město

Okolí Salzburgu

Jižně od Salzburgu

Solná komora

Volný čas

Zajímavosti

Salzburská karta

Knížata-arcibiskupové

Mozart v Salzburgu