Top 10 zajímavostí

Rhodos – Nové město Hlavní překvapení připraví hravá italská architektura mnoha stylů z 20. a 30. let 20. století

Líndos Soubor starých domů námořních kapitánů usazených pod impozantní Akropolí se starobylým Athéniným chrámem

Petaloudes Údolí motýlů nabízí idylický únik před letním horkem a možnost spatřit vzácného přástevníka kostivalového

Ostrov Symi Zaslouženě nejoblíbenější cíl jednodenních výletů z Rhodu, přístav pyšnící se nádhernými zachovalými neoklasicistními domy

Palác velmistrů Impozantní středobod Starého města, nacházejí se v něm dvě vynikající muzea s úchvatnými starověkými a středověkými exponáty

Klášter Moni Tharr Fresky v klášterním kostele ze 14. a 15. století patří k nejpozoruhodnějším na Rhodu

Hrad Kritinia Polorozbořená pevnost nabízí úchvatný výhled na západní ostrůvky

Záliv Tsambika Nádherná pláž s jemným zlatým pískem a jiskřivou modrozelenou vodou

Ulice Rytířů Ulice ve Starém městě s autentickou atmosférou 14. století, často využívaná jako kulisa při natáčení historických filmů

Kámiros Nejmalebnější a nejzachovalejší starověké sídlo na ostrově

Ideální výlet po Rhodu

1. den Město Rhodos

Vydejte se do Paláce velmistrů a pak do Archeologického muzea. Poobědvejte v restauraci Hatzikelis ve staré židovské čtvrti, navštivte synagogu a muzeum Kahal Shalom. Vykoupejte se na pláži Elli a pak se zastavte v Akváriu. Na večeři si zajděte do restaurace Marco Polo Café nebo Steno.

2. den Výlet na Symi

Nasedněte na ranní katamarán nebo trajekt na ostrov Symi, po příjezdu se ubytujte a pak navštivte místní muzeum. K prozkoumání ostrova si pronajměte skútr nebo auto, na pláže se dostanete i lodním taxi. V zátokách Marathounda i Emborio jsou příjemné taverny. Večer si prohlédněte městečko Gialos; povečeřet můžete v jedné z námi doporučených taveren.

3. den Východní pobřeží

Na Rhodos se vraťte před polednem, v přístavu nasedněte do pronajatého auta. Návštěvu Piges Kallitheas ve stylu art deco byste měli stihnout ještě před zavírací hodinou, naobědvat i vykoupat se můžete v Oasis. Pokračujte na jih k městečku Líndos, najděte si vhodné ubytování a po koupání při západu slunce si dopřejte večeři v restauraci Mavrikos.

4. den Líndos

Vydejte se na starobylou lindskou akropoli dříve, než teplota stoupne, a dokud ranní světlo zkrášluje panoramatický výhled na pobřeží. Autem pak pokračujte na sever k pláži Tsambika, poobědvejte v restauraci Stegna a pak navštivte oázu Epta Piges. Večer se vraťte do Líndosu.

5. den Nejjižnější oblast

Zamiřte na západ ke klášteru Moni Tharri, pak si prohlédněte fresky v kostele v Asklipio. Vykoupejte se v Kiotari nebo Gennadi a na oběd si zajděte do restaurace Platanos ve vesničce Lahania, nebo do Plimiri Beach. Přenocujte v Paraktio Apartments.

6. den Podél západního pobřeží

Hned ráno se vydejte na poloostrov Prasonisi, kde si můžete vyzkoušet windsurfing nebo kitesurfing. Na oběd zajděte nejlépe do Palios Monolithos ve vesničce na pobřeží a poté navštivte hrad Monolithos a pláž Fourni. Na zpáteční cestě do města Rhodos se zastavte na hradě Kritinia a v létě, kdy otevírá později, ve starodávném Kámirosu. Po návratu do města si ponechejte pronajaté auto.

7. den dopoledne Co jste nestihli v hlavním městě

Vydejte se na místa, která jste dosud nenavštívili. Určitě nevynechejte Muzeum moderního řeckého umění na „náměstí 100 palem“, kromě stálé expozice si prohlédněte i nějakou krátkodobou výstavu. Za vidění stojí také kostel v Mandráki s neobyzantskými freskami Fotise Kontogloua. Na oběd se zastavte v restauraci Agora nebo Meltemi v Elli.

7. den odpoledne Sever ostrova

Zamiřte do starobylého městečka Iálysos a kláštera Filerimos, pokud budete mít čas, tak do Údolí motýlů. Vraťte se do města na západ slunce z pahorku Monte Smith. Poslední večeře a odjezd na letiště večer, nebo druhý den ráno.

Užitečné výrazy v řečtině

CZ

GR

výslovnost

Ahoj/Na shledanou.

χαίρετε/Avτίo

chérete/adío

Dobrý den.

Καληµέρα

kaliméra

Dobrý večer.

Καλησπέρα.

kalispéra

Prosím.

Παρακαλώ.

parakaló

Děkuji.

Ευχαριστώ.

efcharistó

Ano/Ne.

Ναι/Oχι.

ne/óchi

Promiňte.

Συγγνώµη.

signómi

Těší mě.

Χαίρω πολύ.

chéro polí

Jak se máte?

Πώς είστε;

pós íste

Dobře, děkuji.

Kαλά, ευχαριστώ.

kalá efcharistó

A vy?

Εσείς;

esís

Mluvíte anglicky?

Mιλάτε Aγγλικά;

miláte angliká

Kde je...?

Που είναι...;

pú íne

Kolik to stojí?

Πόσο κοστίζει αυτό;

póso kostízi aftó

Číšníku/Číšnice!

Σερβιτόρε/Σερβιτόρα!

servítore/servítora

Chtěl bych...

Θα ήθελα...

tha íthela

Nerozumím.

∆εν καταλαβαίνω.

den katalavéno

Nemluvím řecky.

Δεν µιλώ Ελληνικά.

den miláo elinika

Kdy otevírá/zavírá...?

Πότε ανοίγει/κλείνει...;

póte aniji/klíne

Kolik je hodin?

Τί ώρα είναι;

tí óra íne

Kde jsou toalety?

Που είναι οι τουαλέττεç;

pú ine i tualétes

Co to znamená?

Τι σηµαίνει αυτό;

ti siméni aftó

Můžete mi pomoci?

Βοηθήστε µε, παρακαλώ.

voithísete me parakaló

Pomoc!

Βοήθεια!

voíthia

Zavolejte doktora!

Φωνάξτε ένα γιατρό!

fonákste éna jatró

Zavolejte policii!

Φωνάξτε την αστυνοµία!

fonákste ti astinomía

Hoří!

Φωτιά!

fotiá

Úvod

Nepocítit po příjezdu na Rhodos váhu historie snad ani není možné. Žula dórských sídel, mramor antických chrámů a pískovec středověkých kostelů a hradů – to vše představuje hmatatelné dědictví dlouhé a bohaté historie. Bylo by však chybou domnívat se, že Rhodos má co nabídnout pouze archeologickým nadšencům. S dlouhými, horkými letními dny, teplým mořem omývajícím nesčetné pláže a spoustou možností vyžití je ostrov skutečným rájem turistů.

Rhodské louky jsou nejkrásnější na jaře

Rhodos je největší z Dodekanéských ostrovů, souostroví rozkládajícího se v jihovýchodní části Egejského moře mezi Řeckem a Tureckem. Skupina původně tvořená dvanácti velkými ostrovy (řecké dódeka nisiá znamená „12 ostrovů“), které se společně bránily osmanskému a italskému útisku počátkem 20. století, je nyní správní oblastí Řecka. Zahrnuje několik desítek ostrovů a ostrůvků, z nichž pouze 22 je trvale obydlených.

Bouřlivá historie

V bohaté historii ostrova se střídala období vlivu a velkého bohatství se stoletími stagnace. Rhodos, ležící pouhých deset námořních mil od pobřeží Malé Asie, představoval významnou základnu na obchodních trasách mezi východem a západem, a to během klasického, helénského i římského období. Rhoďané byli zkušení obchodníci a udržovali obchodní styky s celým Středomořím, čímž ostrovu zajistili trvalou prosperitu. Stopy této vzkvétající kultury lze spatřit v ruinách tří hlavních městských států – Líndos, Kámiros a Iálysos.

Po rozpadu římské říše se ze strategicky významného území stala slabě bráněná výspa Byzance, vydaná napospas nájezdům pirátů a barbarských kmenů. Obyvatelé žili ve strachu až do počátku 14. století, kdy se ostrov stal domovem rytířského řádu svatého Jana, vytlačeného muslimskými vojsky ze Svaté země. Rytíři nezvratně změnili tvář ostrova svou rozsáhlou stavební činností, především výstavbou pevností, které patřily k nejodolnějším v Evropě. Připomínkou jejich bohatství, vytrvalosti a víry je Staré město; místní citadela byla zařazena na seznam světového kulturního dědictví.

Stopy působení Osmanů jsou stále viditelné

Viditelný je i vliv pozdějších vládců ostrova. Když Osmané v roce 1522 rytíře vytlačili a usadili se na Rhodu, vybudovali zde islámskou základnu, která zahrnovala fontány vytesané z mramoru, domy s úzkými okny a dřevěnými balkony, elegantní minarety a majestátní kupole mešit. Italové, kteří nahradili Turky těsně před první světovou válkou, zde investovali ohromné finanční prostředky. Vytvořili nové administrativní centrum v Novém městě, opravili spoustu historických budov a zaměřili se na archeologický výzkum mnoha starověkých sídel.

Tradiční život na ostrově

Navzdory různým vládcům se způsob života obyčejných Rhoďanů, řízený obdobími setí, pěstování a sklizně, za celých pět tisíc let změnil jen málo. Již od doby bronzové poskytovalo moře dostatek jídla, mnoho let byla vysoká úroda obilí, oliv a vinné révy. Svahy ostrova vždy poskytovaly dobrou pastvu pro dobytek a osli a muly sloužili jako dopravní prostředky.

Počínaje obdobím raného křesťanství strukturu života určovalo náboženství. Dlouho před vznikem moderního státu v roce 1832 se základním kamenem řecké identity stala pravoslavná církev. V dobách přírodních katastrof, válek, epidemií a okupací poskytoval kostel útočiště a útěchu, a to jak fyzickou, tak duchovní. Po celém ostrově stojí bíle natřené kostelíky a v každém se nachází ikonostas s několika ikonami a zapálenými svícemi nebo olejovými lampami. Kupole a stěny některých kostelíků zdobí pozoruhodné fresky.

Život na ostrově se v posledních padesáti letech změnil více než za celé předchozí tisíciletí. Rhodos nyní každoročně „zaplavuje“ téměř milion a půl turistů, kteří vytvářejí nejen ohromné tržní příležitosti, ale i velký tlak na ostrov i jeho obyvatele. Více než polovina populace dnes žije ve městě Rhodos a využívá celé řady vymožeností tohoto univerzitního a regionálního správního centra. Navzdory růstu hlavního města a turistických středisek však tradiční životní styl stále existuje. Ve vnitrozemí a v jižní části ostrova přežívají pečlivě udržované malé farmy a na nízkých révových keřích, rostoucích na svazích nad vinařskými vesničkami, pomalu zraje víno.

Přestože se Rhodos vzdal mnoha tradičních způsobů, některé věci se nezměnily. Život se stále točí kolem rodiny a každý nový přírůstek je hrdě předváděný při večerních procházkách (vólta). Šťastné děti si hrají na bezpečných ulicích pod dohledem milujících prarodičů. Typicky řecké setkání rodiny a přátel by nebylo úplné bez vášnivé debaty. Koneckonců tato země vynalezla demokratický způsob rozhodování prostřednictvím diskuse. A pokud se konverzace poněkud přiostří, není to vůbec na závadu. Stranám extrémní levice i pravice se zde v obou kolech voleb roku 2012 vedlo hůře než v celostátním průměru. Rhoďané totiž zůstávají loajální k tradičním stranám PASOK a ND.

Ženy při bohoslužbách

Většinu kongregace tvořily tradičně ženy, modlící se za své otce, manžele a syny, kteří vyjížděli na rybářských bárkách nebo se plavili daleko na obchodních lodích.

Zlatavé písečné pláže v zálivu Tsambika

Rhodos – turistický ráj

Hlavní letoviska jsou jakýmisi mezinárodními územími s vývěsními štíty a jídelními lístky v cizích jazycích, anglicky psanými novinami, dováženými pivy a bary se satelitním přenosem sportovních utkání. Personál hotelů a turistických služeb většinou mluví anglicky, takže pokud nevyrazíte za hranice turistického střediska, můžete snadno zapomenout, že se nacházíte v Řecku. Kdo se však vydá ostrov prozkoumat, objeví, že rhodská pohostinnost je opravdová a příjemná. Pár řeckých frází pronesených v taverně vám přinese uznalé přikývnutí starších pánů, kteří si v poklidu vychutnávají svůj oběd či večeři.

Turismus přinesl bohatství a bezpečnost. Současná generace očekává více než jen nejistou existenci, jakou zažívali jejich rodiče a prarodiče. Od počátku 80. let 20. století, kdy na ostrov začaly proudit dotace z EU, farmáři nahradili spolehlivé osly nákladními vozy; mnozí s farmařením přestali úplně a otevřeli si bar nebo půjčovnu automobilů. Spousta rybářů své bárky dnes místo k rybolovu používá k převážení turistů na pláže.

Zvonění mobilních telefonů je dnes slyšet mnohem častěji než cinkání zvonků pasoucího se dobytka a na partičku vrhcábů v kafenio mají čas už jen starší lidé, zatímco mladí muži se snaží zapůsobit na dívky rychlými auty či motocykly. Ostrov budí dojem světovosti, který je v součtu ostatních egejských měst výjimečný. Velké kasino, jedno z nejlepších uměleckých muzeí v zemi, moderní butiky s nejnovější módou a dospívající dívky vyrážející za noční zábavou – před pouhou jednou generací něco nepředstavitelného!

Staré město v letních měsících

Rhodos se oběma rukama chopil příležitosti postarat se o moderní uctívače boha slunce Hélia a poskytuje svým návštěvníkům vše, co si žádají. Dobré dopravní spojení, bezpočet restaurací, barů a nočních klubů a uvolněný způsob života vytvářejí podmínky pro skvělou dovolenou. Jaro a podzim jsou ideálním obdobím k návštěvě starověkých památek a středověkých hradů či k výšlapu po turistických stezkách, zatímco v létě se můžete věnovat opalování, různým vodním sportům, golfu nebo vyjížďkám terénním vozem do odlehlých koutů ve vnitrozemí. Staré město a Líndos, které jsou doslova přehlídkou antické architektury, pak stojí za návštěvu v jakémkoli ročním období. Bez ohledu na vaše zájmy vám Rhodos určitě nabídne něco, co vás uspokojí. A možná právě proto se sem tolik lidí stále vrací.

Stručná historie

První obyvatelé Rhodu, drsní přistěhovalci z Anatolie ovládající výrobu jednoduchých nástrojů a keramiky, po sobě zanechali jen pár stop. Během střední doby bronzové (2500–1500 př. n. l.) se na ostrově usadili Kárijci z Malé Asie a Féničané z dnešního Libanonu, kteří později přesídlili dále na západ na Krétu. Pohyb byl však obousměrný – minojští obchodníci z Kréty připlouvali na Rhodos, jenž byl v té době součástí výnosné obchodní sítě zahrnující Egypt a Levantu. Obrovská přírodní katastrofa, vyvolaná kolem roku 1450 př. n. l. erupcí a zhroucením sopky na ostrově Théra (dnešní Santorini), vedla k zániku minojské civilizace.

Nebeský dar

Bůh slunce Hélios podle pověsti daroval ostrov své oblíbené nymfě Rodos, která mu poté dala jméno. Podle jiných tvrzení vznikl název zkomolením řeckého výrazu pro granátové jablko – rodi.

Krátce poté obsadili Krétu i Rhodos Mykéňané z řecké pevniny. Tito bojovní mořeplavci se proslavili v legendární válce proti Trojanům v době kolem roku 1220 př. n. l., kterou v eposu Iliada vylíčil Homér. Podle Homéra „devět lodí domýšlivých Rhoďanů“ bylo součástí mohutné flotily krále Agamemnona o tisíci plavidlech. Desetileté obléhání skončilo zničením Tróji, vyčerpaní dobyvatelé však byli náhle zranitelní. Kolem roku 1150 př. n. l. přišly z území za Černým mořem „mořské národy“ a zpustošily všechny říše, které jim stály v cestě. Mnoho Řeků odešlo z pevniny na Rhodos. Mísení „mořských národů“ s předchozími obyvateli této oblasti se pak stalo základem klasické řecké civilizace.

Chrám Athény Lindské v Líndosu

Rhodské městské státy

Prvními velkými sídly na Rhodu byly městské státy Líndos, Kámiros a Iálysos (pojmenovaný po mytickém vnukovi boha slunce Hélia), které dosáhly svého vrcholu v prvním tisíciletí př. n. l. Do roku 700 př. n. l. tyto tři městské státy spolu s přístavy Halikarnas (nyní Bodrum) a Knidos v Malé Asii a ostrovem Kos vytvořily obchodní a náboženskou ligu zvanou Dórská hexapolis (šestiměstí). Každé město razilo své vlastní mince (peníze byly vynalezeny právě v Malé Asii) a lindské lodě vyplouvaly až do západního Středomoří.

V 5. století př. n. l. dorazilo do Egejského moře mohutné vojsko perského krále Dareia Velikého. V cestě této invazi stály městské státy na řecké pevnině – Athény a Sparta. V očekávání řecké porážky se Rhodos a mnohé sousední ostrovy přidaly na stranu Peršanů, karta se však obrátila po pozemní bitvě u Maratonu v roce 490 př. n. l. Když Řekové o deset let později zničili flotilu Dareiova syna Xerxe ve velké námořní bitvě u Salamíny, bylo mezi potopenými plavidly i na čtyřicet rhodských lodí. Řekové poté provedli rychlou odvetu na těch ostrovech, které stály na straně poraženého nepřítele.

S cílem sjednotit řecké městské a ostrovní státy a zajistit jim bezpečnost vznikl krátce nato pod vedením Athén Délský námořní spolek, jejímž členem se stal i Rhodos. V následujících stoletích přinesl spolek hospodářskou a politickou prosperitu celému regionu.

Rhodský kolos ve skutečnosti nestál rozkročen nad přístavem Mandráki

Založení města Rhodos

Díky strategické poloze na důležitých obchodních trasách ve východním Středomoří rostl význam Rhodu jako námořní mocnosti a finančního centra. Kolem roku 408 př. n. l. objem obchodu a loďstva přesáhl možnosti tří stávajících přístavů na ostrově. Vzájemnou dohodou všech tří městských států byl založen nový přístav Rhodos na severním cípu ostrova se třemi přírodními kotvišti. Uliční síť města navrhl slavný stavitel Hippodamos z Milétu a mnohé současné hlavní třídy vedou na místě svých předchůdců. Nové město prosperovalo, zatímco Iálysos a Kámiros upadaly, až se z nich stala pouhá střediska náboženských kultů, kdežto Líndos si díky dvěma dobře chráněným přístavům udržel svůj význam.

Když se k moci dostal Alexandr Veliký, Rhodos se spojil s Makedonci a prosperoval jako součást jejich říše, přičemž těžil zejména z výsad pro obchod s Egyptem. Po smrti velkého vůdce v roce 323 př. n. l. se Rhodos odmítl připojit k výpravě jeho nástupce Antigona proti Ptolemaiovi I., makedonskému generálovi, jenž se stal egyptským králem.

V důsledku toho Antigonův syn, Demetrios Poliorketes, „obléhatel mnoha měst“, podnikl proti Rhodu v roce 305 př. n. l. jedno z nejproslulejších vojenských tažení starověku, s armádou 40 000 mužů a flotilou více než dvou set lodí určených k blokádě města. Proti této síle mohli Rhoďané postavit pouze 25 000 vojáků, většinou cizích žoldnéřů a místních otroků, kterým slíbili v případě vítězství svobodu. Po neúspěšných útocích na hradby přístavu nasadil Demetrios do boje Helepolis, důmyslný 125tunový obléhací stroj o devíti poschodích a základně široké 27 metrů. Stroj, chráněný kůží a bronzovými pláty, vybavený dubovými koly a tlačený 3400 muži, vrhal střely proti hradbám města a vezl útočné oddíly. Obránci však vykopali pod hradbami tunel přímo pod cestou stroje, jenž se do něj následně propadl.

Téměř roční obléhání skončilo příměřím, které potvrdilo nezávislost Rhodu, ostrov však musel slíbit účast na makedonských vojenských akcích, které nebudou namířeny proti Ptolemaiovi. Demetrios předal zbytky svého obléhacího stroje Rhoďanům s podmínkou, že je prodají a z výtěžku vybudují památník. Tak se zrodil slavný Rhodský kolos, jeden ze sedmi divů starověkého světa.

Div starověkého světa

V rozporu s všeobecně rozšířeným názorem Rhodský kolos nestál rozkročen nad vjezdem do přístavu Mandráki – dvacetitunová bronzová masa by se okamžitě propadla do měkkého mořského dna. Podle věrohodnějších teorií stála tato socha boha slunce Hélia blízko Paláce velmistrů.

Sochaři Charétovi z Lindu prý trvalo dvanáct let, než Kolos, vysoký 35 metrů, odlil – každý prst byl údajně velký jako dospělý člověk. Když ve svém díle objevil domnělou vážnou chybu, spáchal sebevraždu a práci dokončil jeho učedník Laches. Necelých sedmdesát let po svém dokončení Kolos praskl při zemětřesení v kolenou a zřítil se. Možná tak potvrdil oprávněnost Charétova pocitu viny.

Rhoďané se vypravili do delfské věštírny, kde se jim dostalo varování, aby sochu neobnovovali. Zničená socha tak ležela netknutá téměř devět století až do roku 653 n. l., kdy Rhodos vyplenili arabští piráti a bronz prodali jako šrot jednomu židovskému obchodníkovi ze Sýrie, který k odvozu ruin Kolosu podle legendy potřeboval 900 velbloudů..

Helénský rozkvět, římská nadvláda

Ve 3. století př. n. l. byl Rhodos na vrcholu moci, měl o něco více než dnešních 110 000 obyvatel a zažíval zlatý věk. Ostrov se proslavil jako kulturní a intelektuální centrum s proslulou školou rétoriky, kterou v roce 342 př. n. l. založil Athéňan Aeschines. Rhodští umělci a řemeslníci se těšili privilegovanému společenskému postavení a vysokému respektu v celé oblasti. Když bylo město včetně Kolosu v roce 227 př. n. l. poničeno při zemětřesení, díky jeho pověsti v helénském světě do něj ihned začala proudit bohatá finanční a technická pomoc na jeho obnovu.

Počátkem 2. stol. př. n. l. se Rhodos stal důležitým spojencem Římanů, které však rozhněval, když v letech 171 až 168 př. n. l. poskytl pomoc makedonskému králi Perseovi. Římané za trest prohlásili ostrov Délos svobodným přístavem, čímž Rhodos přišel o značný příjem z celních poplatků. Rhoďané chvatně obnovili spojenectví s Římem, brzy však byli zataženi do římských občanských válek. Rhodos podporoval Pompeia proti Juliu Caesarovi, ten však Rhoďanům po svém vítězství odpustil. Poté požadovali od Rhodu pomoc Ceasarovi vrazi Kassius a Brutus v boji proti Senátu. Když Rhodos odmítl, Kassius ostrov dobyl a vyplenil. Poslal do Říma na tři tisícovky rhodských soch a na ostrově ponechal pouze Slunce – slavnou sochu Héliova kočáru vytvořenou Lysippem, jež byla příliš těžká. Tyto vzácné umělecké poklady byly téměř všechny zničeny při požáru Říma v roce 64 n. l.

Klášter Moni Tharri pochází z 9. století

Křižáci a rytíři

Křesťanství se na Rhodu uchytilo v 1. stol. n. l., čemuž pomohl svatý Pavel, který ostrov navštívil přibližně 25 let po Ježíšově ukřižování. Nové náboženství však nepřineslo Boží ochranu – město Rhodos opakovaně zničilo zemětřesení v letech 155, 178 a 515. Oslabené město vydrancovali v roce 263 Gótové, v 7. století ho ovládli Peršané a Arabové a v 9. stol. Seldžukové. Formálně sice Rhodos patřil do byzantské říše, ve skutečnosti však byl jen chabě bráněnou výspou, čím dál častěji sužovanou nájezdy pirátů.

Do konce 11. století stoupenci Mohameda dobyli Jeruzalém, islamizovali Persii a severní Afriku, obrátili Turky na islám a obsadili velkou část španělského území. Představovali vážnou hrozbu pro křesťanství a bezpečnost Evropy. Pouta Rhodu se západní Evropou v tomto období zesílila díky obchodu a prvním křižákům, kteří se v roce 1097 plavili na východ do Jeruzaléma. V roce 1191 na ostrově přistáli Richard Lví srdce a francouzský král Filip II. August, aby zde rekrutovali muže do křížové výpravy. Navzdory významným ziskům v následujícím období však křižáci do roku 1291 Svatou zemi opustili.

Mezi ustupujícími křesťany byli i rytíři řádu sv. Jana (johanité), založeného v Jeruzalémě kolem roku 1100 za účelem poskytování lékařské pomoci churavým poutníkům. Během křížových výprav se tito rytíři špitálníci stále více militarizovali a seznamovali s bojem a opevněním. Nejdříve se usadili na Kypru, v roce 1306 se však přesunuli na Rhodos, který považovali za lepší a bezpečnější útočiště. Dalších tři sta let bojovali o kontrolu nad ostrovem s janovskými a benátskými dobrodruhy a byzantskou říší. Do roku 1309 zde pevně zakotvili a během následujících 213 let přebudovali chatrné byzantské opevnění města.

Mimo město johanité spoléhali na síť téměř třiceti pevností roztroušených po celém Rhodu, na nedalekých ostrůvcích a ve městě Bodrum na pobřeží Anatolie. Byli to udatní válečníci a s pomocí svých místních stoupenců odrazili útoky egyptského sultána v letech 1440 a 1444. V roce 1480 brilantní taktikou vyzráli na síly osmanského sultána Mehmeda II.

Osmanské vojsko před hradbami Rhodu v roce 1480

Osmanský zábor

Osmanská námořní síla ve východním Středomoří však rostla a Rhodos představoval potenciální cíl. Dne 26. června 1522 se nedaleko severního cípu ostrova objevila flotila sultána Sulejmana I. Zákonodárce. Na 200 plavidel přepravovalo z turecké pevniny na ostrov vojáky, dělníky, námořníky, vybavení, potraviny a zásoby. 9. července se město ocitlo v obležení.

Sulejman I. Zákonodárce

Během několika následujících měsíců útočníci ztratili téměř 100 000 mužů při pokusech zmocnit se opevněného města. Když se koncem září chystali marné obléhání vzdát, zrádce mezi obránci – vicekancléř Andrea d’Amaral – jim prozradil, že i křesťané jsou na pokraji sil. Osmané obnovili dobývání, po dvou měsících dokázali na několika místech prolomit hradby a proniknout do města. Dne 10. prosince johanité, částečně na naléhání civilistů uchovávajících naději na přežití, vztyčili bílou vlajku a deset dnů nato podepsal velmistr kapitulaci. Její podmínky byly velkorysé: 1. ledna 1523 všech 180 zbývajících johanitů mohlo odplout se ctí i se svými zbraněmi, přičemž s sebou vzali na 5000 křesťanů, všechny poklady a náboženské relikvie, kterých se dosud nezmocnili Osmané. Během dalších sedmi let si vybudovali novou základnu na ostrově Malta.

Po téměř čtyři století, až do roku 1912, zůstal Rhodos ospalou osmanskou provinční držbou. Na ostrově vyrostlo několik velkých mešit a lázní, mnohé křesťanské kostely byly přebudovány a sloužily islámu. Z Paláce velmistrů se staly stáje a z johanitských domů kasárna nebo příbytky správců. Ve vnitřním městě obehnaném hradbami směli žít pouze muslimové a židé; při západu slunce museli všichni Řekové, kteří zde pracovali, odejít do svých domovů v marásia nebo sousedních čtvrtích vybudovaných za hradbami. Díky této segregaci řecká kultura přežila a náboženské odpadlictví bylo minimální.

Italové zanechali stopy v rhodském Novém městě

Italská nadvláda a spojení s Řeckem

Osmané brutálně potlačili pokusy Rhoďanů připojit se k řecké revoluci na pevnině v roce 1821, a když v roce 1830 vznikl nezávislý řecký stát, ostrov nebyl jeho součástí. Koncem 19. století osmanská říše sice upadala, naděje na spojení s Řeckem však byly zmařeny v roce 1912, kdy Rhodos spolu s dalšími Dodekanéskými ostrovy padl do rukou Itálie během války s osmanskou říší o Libyi. Přestože konference v roce 1915 rozhodla o navrácení Dodekanéských ostrovů (s výjimkou Rhodu) Řecku, Sèvreská mírová smlouva z roku 1920 potvrdila italskou svrchovanost.

Když se v roce 1922 dostali v Itálii k moci fašisté, pustili se do poitalšťování Rhodu. Postavili mnoho budov ve stylu art deco a funkcionalismu a vtiskli tak městu novou podobu. Přestože mnozí Rhoďané během okupace značně strádali, zavedením pravidelného lodního i leteckého spojení a výstavbou prvních hotelů Italové ostrov zpřístupnili pro turisty. Věnovali se také vykopávkám a restaurování starověkých a středověkých sídel, stavěli silnice a venkovské osady.

Přestože Sèvreskou smlouvu anulovala Lausannská smlouva z roku 1923, bylo čím dál jasnější, že Itálie nehodlá Dodekanéské ostrovy – či spíše Isole Italiane del’Egeo – postoupit Řecku. V roce 1936 se zde úředním jazykem stala italština a řečtina spolu s pravoslavnou církví byly potlačovány.

Po Mussoliniho kapitulaci v září 1943 obsadila všechny italské vojenské základny na Dodekanéských ostrovech německá armáda. Ostrovy – jeden po druhém – osvobodily v období od září 1944 do května 1945 britské jednotky. Po 22měsíčním obsazení, zatímco se připravovala italsko-řecká mírová smlouva, je 31. března 1947 předaly řeckým vojenským orgánům. Dne 9. ledna 1948 zabralo Dodekanéské ostrovy oficiálně Řecko. Rhodos získal status bezcelní zóny, masová turistika však odstartovala až koncem 60. let. V tomto období si Rhodos – zejména Líndos – oblíbili bohémové. První návštěvníci v rámci organizované turistiky dorazili počátkem 70. let, kdy se rozjela výstavba hotelů a dalších ubytovacích kapacit.

Milovníci slunce se scházejí na pláži Faliraki

Letovisko Faliraki v nedávné době neblaze proslulo výstřednostmi mladých turistů. Toto období rázně skončilo ubodáním mladého Brita v roce 2003 a následným zásahem úřadů, který zlikvidoval místní klubovou scénu. Turistický ruch na ostrově poté vstoupil do nové éry, zejména s ohledem na globální ekonomickou krizi, a Rhodos se stal destinací pro mnohé nízkonákladové aerolinky. Stále rozšířenější jsou pobyty all inclusive, zaměřené především na zákazníky z postkomunistických zemí. V dlážděných uličkách Starého města je možné slyšet ruštinu, turečtinu, španělštinu, srbštinu či hebrejštinu stejně často jako angličtinu či němčinu.

Historické milníky

1450–1200 př. n. l.

Rhodos osídlují krétští Minojci, poté Mykéňané.

1150 př. n. l.

Invaze takzvaných „mořských národů“.

c.700 př. n. l.

Rhodské městské státy zakládají Dórskou hexapolis.

408 př. n. l.

Iálysos, Líndos a Kámiros se spojují a zakládají město Rhodos na severním cípu ostrova.

305 př. n. l.

Neúspěšné obléhání Rhodu makedonským vojskem Demetria Poliorketa; poté je postaven Rhodský kolos.

227 př. n. l.

Kolos se zřítí při zemětřesení, které poničí i město Rhodos.

42 př. n. l.

Kassius plení město a odváží mnohé umělecké poklady do Říma.

58 n. l.

Na Rhodos zavítá svatý Pavel.

2.–9. stol. n. l.

Ostrov je odlehlou součástí byzantské říše, sužovaný zemětřeseními, piráty a různými nájezdníky.

1309

Vládu nad ostrovem získávají johanité.

1440–80

Díky silnému opevnění johanité odrážejí několik útoků egyptských a osmanských sultánů.

1523

Johanité kapitulují, po šestiměsíčním obléhání vydávají ostrov sultánu Sulejmanovi a odcházejí na Maltu.

16 st.

Ve vnitřním městě se budují osmanské mešity a lázně, za hradbami je založena pravoslavná marásia .

1912

Italové vytlačují Osmany z Rhodu i ostatních Dodekanéských ostrovů.

1923–39

První systematické archeologické vykopávky, italská obnova města a architektonických památek.

1940

Itálie útočí na Řecko, Rhodos se stává důležitou italskou základnou.

1943

Itálie kapituluje, Rhodos okupují německé jednotky.

1944

Deportace rhodských Židů, rhodské Staré město je těžce poškozeno při náletech Spojenců.

1945

Německo postupuje Rhodos Velké Británii.

1947

Britové předávají Dodekanéské ostrovy řeckému vojenskému velení.

60. léta 20. století

Počátky masové turistiky na Rhodu.

1988

Rhodské Staré město zařazeno na seznam UNESCO.

2011–12

Řecká ekonomika se propadá, země je závislá na finanční pomoci EU/MMF, po dvojích volbách v roce 2012 vzniká koaliční vláda.

Koniec ukážky

Table of Contents

Obálka

Top 10 zajímavostí

Ideální výlet po Rhodu

Úvod

Stručná historie

Kam se vydat

Rhodos – Staré město

Rhodos – Nové město

Severovýchodní pobřeží

Líndos a jihovýchod

Západní pobřeží

Výlety lodí

Volný čas

Zajímavosti

Div starověkého světa

Historické milníky