Jozef Gluvňa

Kamenný koberec - zavádzajúce informácie a FAQ

Ukážka z elektronickej knihy

formát EPUB

Úvod

V poslednom období kamenné koberce získavajú na popularite. To so sebou prináša aj šírenie množstva nepresných alebo skreslených informácií, čo mnohokrát hraničí s neetickým zavádzaním zákazníkov. Kamenný koberec je atraktívna podlahová krytina s vynikajúcimi užívateľskými benefitmi, no ak má svojmu majiteľovi prinášať radosť, je potrebné eliminovať zmätočné informácie, ktoré sa o ňom šíria.

Kamenný koberec je prezentovaný ako revolučná technológia určená na povrchovú úpravu betónových plôch, zázračný povrch, aplikáciou ktorého zmiznú razom všetky problémy. Aj Arabela by mnohokrát zbledla závisťou. No nie je to tak. Aj kamenný koberec má svoje úskalia. V prvom rade si treba uvedomiť, že nie je žiadnou revolučnou technológiou, ale variantom klasickej epoxidovej podlahy, ktorá sa aplikuje u nás, i vo svete desiatky rokov. Stretol sa s ňou už hádam každý. Najčastejšie v podzemnej garáži nákupného centra, v nemocnici, v obchode, priemyselnej hale a podobne. Tak ako každá iná epoxidová alebo polyuretánová podlaha, aj kamenný koberec si vyžaduje dodržiavane aplikačných podmienok a má striktne dané nároky na kvalitu podkladu.

Tento e-book vznikol ako reakcia na rôzne skreslené informácie, zozbierané na internete, s cieľom zvýšiť informovanosť laickej i odbornej verejnosti. Kniha neprofesionality je venovaná citáciám z internetových stránok, ktoré som zozbieral v období dvoch rokov. Vybrané dezinformácie sú triedené podľa okruhov, uvádzané v ďalšom texte v úvodzovkách, zvýraznené kurzívou. Nasleduje komentár alebo objasnenie problému.

Zdroje citácií som sa rozhodol nezverejňovať, pretože mojím prvoradým zámerom nie je poukázať na nedostatočnú odbornosť ich autorov, ale zvýšiť informovanosť širokej verejnosti o produkte kamenný koberec.

Kniha otázok a odpovedí je tvorená najčastejšie kladenými otázkami investorov a zákazníkov, s ktorými sa autor knihy stretáva vo svojej praxi. Okruhy otázok sú kategorizované do niekoľkých tematických okruhov.

Autor

Poďakovanie

Ďakujem všetkým, ktorí stáli pri zrode tejto publikácie a prispeli k jej výslednej podobe.

Martin Gluvňa – grafický design

Ing. Marián Ištvánik - konzultant

Mgr. Jana Teťáková - korektorka

Obsah knihy vychádza z mojích skúseností a poznatkov založených na dlhoročnom štúdiu problematiky kamenných kobercov a mojej praxi. Informácie uvádzam podľa môjho najlepšieho vedomia. Sú právne nezáväzné, no pomôžu eliminovať mnohé chyby a riziká.

Kamenný koberec - zavádzajúce informácie a FAQ

Obsah

Prvá kniha

Kniha neprofesionality

Zozbierané citácie z internetových stránok podľa tematických okruhov rozdelené na:

1. Podklad

2. Sanácia podkladu

3. Penetrácia podkladu

4. Životnosť povrchu

5. Úžitkové benefity a vlastnosti

6. UV stabilita a zmena farebnosti

7. Technologické postupy

8. Ostatné

Slová na záver prvej knihy

Druhá kniha

Kniha otázok a odpovedí

Podľa tematických okruhov rozdelená na:

1. Technické riešenia

2. Údržba povrchu

3. Realizácia

4. Ostatné

Slová na záver druhej knihy

Prvá kniha

I.

Podklad

„Betón musí byť suchý, ale nemusí byť izolovaný proti spodnej vlhkosti.“

Slovné spojenie „spodná vlhkosť“ zrejme označuje vzlínajúcu vlhkosť, ktorú neizolované betóny „naťahujú“ z podložia. Je to bežný jav, ktorý vzniká v dôsledku pórovitosti betónu.

Už samotná podstata tohto odporúčania akoby vyšla z úst renomovanej rozprávkovej bytosti, pre ktorú, ako sa zdá, nič nie je nemožné. Len s ťažkosťami si viem predstaviť nehydroizolovanú betónovú plochu v exteriéri, ktorá by nemala v sebe nejaké to percento zostatkovej vlhkosti.

Ak hovoríme o suchom betóne, je nanajvýš vhodné uviesť aj hodnotu alebo prípustný interval vlhkosti podkladu. Čo je pre niekoho mokré, pre iného môže byť vysušenou Saharou.

Prirodzená zemná vlhkosť, prítomná i v najsuchších oblastiach, prechádza difúziou v podobe vodných pár kapilárami vedúcimi k povrchu a dostáva sa do všetkých konštrukčných vrstiev podlahy. Preto je potrebné tomuto prestupu pár zamedziť. Väčšinou sa mu zabráni súvislou izolačnou vrstvou pásov asfaltovej lepenky, fóliami z PVC alebo špeciálnymi hydroizolačnými systémami na minerálnej báze.

Ak na betónový podklad, ktorý trpí vzlínajúcou vlhkosťou, aplikujeme kamenný koberec bez penetrácie, správa sa na betóne ako membrána, ktorá prepustí iba minimálne alebo vôbec žiadne množstvo vzlínajúcej vlhkosti. (Množstvo prepustenej vzlínajúcej vlhkosti je priamo úmerné frakcii použitého kameniva.) V dôsledku toho dochádza k zhromažďovaniu vody v betóne tesne pod membránou. Následne dochádza v zimnom období k jej zamŕzaniu. Voda zväčšuje svoj objem, čo vedie k deštrukcii podkladového betónu a samozrejme aj povrchu kamenného koberca.

V prípade, že na takýto podklad aplikujeme penetračný náter, ktorý nie je difúzne otvorený, spravidla sa začne separovať celý systém kamenného koberca pod penetračným náterom.

Ak podkladový betón nie je hydroizolovaný, v takomto prípade je najideálnejšie zvoliť na zhotovenie penetrácie difúzne otvorený penetračný systém.

Pre úplnosť musím poznamenať, že drvivá väčšina betónových podkladov u drobných investorov nemá zhotovenú hydroizolačnú vrstvu.

„V kamennom koberci pri kladení vznikajú mikropóry, ktorými môže podkladový betón dýchať – uvoľňovať tak prípadnú vlhkosť, ktorú do seba nasaje betón z podložia“

Toto tvrdenie neplatí všeobecne pre každý kamenný koberec. Pri popisovanom jave je potrebné vziať do úvahy frakcie kameniva.

Malé frakcie kameniva (interval frakcií 2 – 8mm)

Kamenný koberec je bezpochyby porézny materiál. Avšak, epoxidová živica je tekutá, a tým pádom má tendenciu stekať z kameniva na betónový podklad. Pri aplikácii si kamenný koberec z nastekanej živice na styku s betónovým podložím vytvára „živicový film“, ktorý má tendenciu nivelovať na povrchu betónu. Živicový film nám zaručuje adhéziu k povrchu penetrovaného betónu, preto je jeho vytvorenie nevyhnutné. Ak použijeme zmes chudobnejšiu na epoxid, dochádza k nesúdržnosti kamienkov v koberci. Tie sa začnú používaním droliť. Zároveň sa nevytvorí dostatočný adhézny mostík nosnej vrstvy kamenného koberca s povrchom betónu.

O vytváraní živicového filmu sa môžeme ľahko presvedčiť tak, že vysypeme už pripravenú zmes epoxidu a kameniva na povrch betónu a necháme ju pár minút postáť. Keď odhrnieme kamenivo nabok, zbadáme, že povrch betónu je pokrytý vrstvou nastekanej živice. Preto s tvrdením o mikropóroch, ktoré umožňujú podkladu dýchať, možno súhlasiť, ale iba vo veľmi obmedzenej miere. Skôr než dýchaním, by sme to mohli nazvať zúfalým lapaním po dychu.

Ak použijeme pod kamenný koberec parotesnú penetráciu, podkladový betón nám nebude vôbec dýchať aj napriek svojej poréznej štruktúre.

Vynechanie penetrácie (alebo nedôkladne aplikovaná penetrácia) v sebe nesie riziko dotácie podkladového betónu vlhkosťou zhora.

Čiastočným riešením problému je použitie vhodnej paropriepustnej penetrácie na báze reakčných živíc. Komplexnejším sa však javí riešenie s použitím paropriepustných živíc aj pri zhotovení nosnej vrstvy kamenného koberca.

Veľké frakcie kameniva ( interval frakcií nad 10mm)

Kamenivo veľkých frakcií vytvára v povrchu veľké póry. Pri kladení nevzniká na podklade súvislý živicový film (ako dôsledok malej styčnej plochy kameniva a podkladu). Takto môže podkladový betón uvoľňovať vzlínajúcu vlhkosť. Aj v tomto prípade doporučujem povrch podkladu napenetrovať paropriepustnou penetráciou.

„Podklad môže byť z betónu, kameňa, keramiky, OSB a QSB dosiek, Cetris dosiek atď.“

Kamenný koberec je primárne chápaný ako povrchová úprava betónu. Epoxidové živice, ktoré sa najčastejšie na tento účel používajú sú málo pružné. Preto si vyžadujú podložie, s malou pravdepodobnosťou deformácie. Takýmto podložím je betón, keramická dlažba, kameň (vhodný typ kameňa), no materiály z drevovláknitých dosiek nie sú vhodné na tento účel. Po čase dochádza k delaminácii kamenného koberca od týchto podkladov.

Polyuretánové živice sú vhodnejšie pri uvažovaní o kladení na OSB, Cetris a QSB dosky, nakoľko sú pružnejšie, no keď takýto podklad príde do dlhodobejšieho styku s vlhkom alebo je mechanicky viac namáhaný, deformuje sa a po prekročení hraničných hodnôt pružnosti polyuretánovej živice dôjde v konečnom dôsledku tak isto k delaminácii od podkladu.

Vo všeobecnosti je lepšie vyhnúť sa aplikácii na takýto podklad.

„Starý podklad je vo väčšine prípadov vhodnejší ako úplne nový, pretože starý podklad nám o sebe veľa napovedá a vďaka vzhľadu a prejaveným nedostatkom je jeho správanie predvídateľné. Aj laik preto môže zistiť, či je podklad vhodný na aplikáciu, či si vyžaduje menšiu údržbu, alebo opravu, prípadne, či miera degradácie je zásadná do takej miery, že jediným riešením je kompletná likvidácia a obnova.“

Ak by sme sa mali riadiť podľa odporúčaní autora, potom by sme kladenie kamenného koberca realizovali iba na staré betónové plochy. Nevadí, počkáme niekoľko rokov, aby nový betón zostarel. Žeby aj tu platilo, že na starej ... „žinienke“ sa dobre cvičí?

Každá novozhotovená betónová plocha, ktorá je zabetónovaná správnym spôsobom, je minimálne rovnako vhodná ako stará, ak nie vhodnejšia. Laik to však ťažko rozozná. Aj skúsený odborník si vezme na pomoc meracie prístroje, pokiaľ má povedať záväzné stanovisko, resp. navrhnúť technologický postup kladenia.

II.

Sanácia podkladu

„Tento povrch (rozumej kamenný koberec) sa aplikuje na nový aj na starý betón, pričom nie sú nutné opravy vydroleného povrchu starého betónu..“

V prípade, že nie je podkladový betón dostatočne súdržný, nemá zmysel uvažovať o kladení koberca na takýto podklad. Ak je povrch betónu pevný, no miestami vydrolený, spravidla nemá vhodné odtokové pomery vody. Keď naň aplikujeme kamenný koberec s otvorenou štruktúrou, ten prepustí vodu (napríklad vo forme zrážok) na povrch betónu. Táto sa hromadí vo vydrolených – teda pevnostne narušených miestach, nakoľko nemá kde odtekať.

Ak sa v takomto prípade podcení význam penetrácie, alebo sa neaplikuje penetrácia správne a v dostatočnom množstve, dochádza na týchto miestach, spravidla počas zmrazovacích cyklov, k daľšej deštrukcii a drobeniu povrchu betónu, čo vedie spravidla k deštrukcii kamenného koberca. V takýchto prípadoch je vhodné prehodnotiť ekonomickosť riešení a zvážiť, či sa oplatí vykonať sanáciu takéhoto betónu alebo riskovať prípadnú deštrukciu kamenného koberca.

„Vydrolený betón odporúčame opraviť flexibilným tmelom alebo lepidlom.”

„Ak je betón vydrolený, nie je vhodné diery vypĺňať novým betónom, v zime by totiž hrozilo odmŕzanie betónu a následne odlupovanie povrchu . Vydrolený betón odporúčame vyplniť flexibilným tmelom alebo lepidlom.“

Flexibilné lepidlo či tmel nespĺňajú základné pevnostné požiadavky na podklad. Po čase sa správajú ako separačná vrstva. Praxou je overené, že ich odtrhová pevnosť sa pohybuje približne na úrovni 0,5 MPa, čo je nedostatočné pre kladenie akýchkoľvek systémov na báze reakčných živíc ( epoxidových a polyuretánových). Požiadavka na odtrhovú pevnosť podkladu predstavuje optimálne 1,5MPa (nie menšiu ako 1,0MPa) a pevnosť v tlaku minimálne 25MPa.

Vydrolené miesta opravujeme buď sanačným poterom alebo sanačnou maltou, po predchádzajúcom nanesení adhézneho spojovacieho mostíka alebo tzv. plastbetónom. Zrnitosť sanačnej malty volíme podľa rozsahu poškodenia podkladového betónu.

Sanačné potery alebo malty a plastbetón dosahujú zväčša podstatne vyššie pevnosti než samotný podkladový betón a sú pevnostne relevantnými spôsobmi sanácie podkladového betónu.

Ak sa pri diagnostike zistí, že podkladový betón nespĺňa základné požiadavky na pevnosť, je na zvážení, či ho zušľachťovať epoxidovou hĺbkovou impregnáciou alebo zhotoviť na jeho povrchu nový poter, samozrejme, v závislosti od konkrétnych výškových pomerov. Pri vysoko poškodenom betóne je na mieste zvážiť jeho nahradenie novým betónom.

„Pokiaľ potrebujeme vytvoriť pod materiál kamenný koberec hydroizolačnú vrstvu, je nutné použiť dvojzložkovú hydroizoláciu na báze cementu. Môžeme taktiež použiť lepenku alebo tekutú lepenku, na ktorú ale materiál nepriľne, preto je potrebné lepenku prestierkovať tenkou vrstvou lepidla, a tým opäť vytvoriť savý podklad, ku ktorému už kamenný koberec priľne.“

Hydroizolácia na cementovej báze je vhodnou hydroizolačnou vrstvou pod kamenné koberce, no je nutné venovať zvýšenú pozornosť výberu konkrétneho materiálu. Na trhu ich je množstvo. Čerstvo nanesenú hydroizoláciu sa, kvôli lepšej adhézii, odporúča presypať sušeným kremičitým pieskom. Prestierkovanie lepenky stavebným lepidlom je nevhodným spôsobom prípravy podkladu. Spoj medzi stavebným lepidlom a lepenkou sa správa ako separačná vrstva.

Otázka: „Je vhodné kamenný koberec použiť aj na staré betónové podklady či popraskané betóny?

Odpoveď: Áno. Kamenné koberce sú priamo určené na tieto podklady! Ak je betón iba popraskaný a je inak súdržný, nemusí sa už nijako upravovať. Zbaví sa dokonale prachu, trávy atď. A vtedy je možné povrchy pokladať.“

Kamenné koberce nie sú priamo určené na staré a popraskané betónové podklady. Profesionálne kladenie kamenného koberca znamená predovšetkým dodržiavanie technologického postupu kladenia. Ako za malú chvíľu uvidíte, kosenie trávy v ňom nie je zahrnuté.

Prvým krokom je príprava podkladu, ktorá sa skladá z:

- odbrúsenia cementového mlieka alebo zvetraných častí podkladu,

- vysávania,

- zošitia prasklín základovej dosky,

- jeho zhutnenia hĺbkovou impregnáciou, ak si to okolnosti vyžadujú,

- ošetrenia dilatácií,

- penetrácie podkladu.

„Z povrchu nového betónu odporúčame odstrániť cementové mlieko diamantovým kotúčom ľahko dostupným v Boschi a veľkou karbobrúskou prebrúsiť, pri staršom betóne sa toto mlieko zubom času rozpadne vplyvom počasia a stačí ho vystriekať wapkou, nechať do druhého dňa preschnúť a napenetrovať.“

Odporúčanie autora tohto výroku o odbrúsení cementového mlieka je správne. Vo svojich odporúčaniach však zabudol dodať, že povrch prebrúseného podkladového betónu je pokrytý prachovými časticami, ktoré je potrebné vysať vhodným priemyselným vysávačom.

V druhej časti vyznievajú tvrdenia o rozpade cementového mlieka vplyvom počasia (a“zubu času”) na staršom betóne a jeho vystriekaní tlakovým čističom (wapka) značne amatérsky.

Povrch staršieho betónu pokrývajú zvyšky cementového mlieka, prachové častice, a rôzne nečistoty. Spravidla býva aj zvetraný. Ako najvhodnejší technologický postup sa osvedčilo vystriekanie povrchu tlakovým čističom a po jeho vyschnutí odbrúsenie zvetraných častí a zvyškov cementového mlieka diamantom. Následne sa povrch vysaje vhodným priemyselným vysávačom a napenetruje. Správnu vlhkosť podkladu odporúčam kontrolovať vlhkomerom.

Príprave podkladu sa venujem viac v knihe Kamenné koberce.

III.

Penetrácia

„Ak máte nesúdržný, riedky, zahorený, či inak nedostatočne pevný a tvrdý betón, spevnite ho epoxidovou impregnačnou penetráciou“

Podstata penetrácie nespočíva v zhutnení (spevnení) nesúdržného betónu, ale v tom, aby sa penetračný materiál vpil do otvorených „lunkrov“ a pórov na povrchu betónu, pričom má vytvoriť adhézny mostík medzi povrchom betónu a ďalšou vrstvou podlahy. Preto sú penetračné živice spravidla nízkoviskózne, aby lepšie vyplnili už spomínané póry a „lunkre“ na povrchu a vsali sa čo najhlbšie do povrchu betónu.

Každý betónový podklad, na ktorý chceme aplikovať podlahu z reaktívnych živíc, musí spĺňať určité požiadavky na pevnosť (odtrh minimálne 1,5MPa). Ak je podkladový betón poškodený, alebo nedostatočne pevný, jeho sanácia musí byť navrhnutá tak, aby eliminovala všetky jestvujúce riziká a patrí do rúk špecializovaných firiem. Na trhu sú dostupné epoxidové impregnačné prostriedky na vylepšenie kvality podkladového betónu, no po aplikácii a následnom vytvrdnutí takéhoto prostriedku sa odporúča opätovne odskúšať štandardizovanými testovacími metódami jeho kvalitu. Ak namerané parametre podkladového betónu nevyhovujú ani po impregnácii, kamenný koberec splní iba funkciu estetického zamaskovania problému, ktorý sa neskôr ukáže v podobe defektov kamenného koberca.

„Podkladový betón nie je nutné penetrovať žiadnymi prípravkami..“

„V súčasnej dobe používame živicu, ktorá je samopenetrujúca, to znamená, že pri kladení materiálu dochádza súčasne aj k penetrácii betónu.“

Odtrhové testy jednoznačne preukázali, že koberec s nepenetrovaným podkladom vykazuje podstatne nižšie hodnoty odtrhu. Spravidla až o polovicu nižšie, než variant s penetrovaným podkladom.

Pri aplikácii na betónový povrch dochádza k tomu, že epoxid sa z kameniva vpíja do podkladu, čím dochádza k čiastočnej nesúrodej samopenetrácii (nesúrodá penetrácia znamená, že povrch nie je súvisle penetrovaný a nájdeme miesta, kde penetrácia nie je vôbec.) Zároveň dochádza k úbytku živice, ktorá má v nosnej vrstve kamenného koberca zaručovať jeho súdržnosť a vytvorenie adhézneho mostíka medzi podkladom a samotnou nosnou vrstvou kamenného koberca. S nekvalitným, nasiakavým betónom sa tento problém ešte viac vyostruje. Pri nasiakavejších podkladoch je niekedy potrebné pre dosiahnutie želanej kvality prípravy podkladu aplikovať penetračnú vrstvu dvakrát, čo sa v tomto prípade už nedá.

Samopenetrácia je iba sekundárny jav, ktorý zaniká v závislosti od zmeny viskozity živice vzhľadom na aplikačnú teplotu.

Nedôkladne penetrovaný betón je jednou z hlavných príčin vzniku porúch a defektov povrchu kamenný koberec.

„Penetrácia je pripravená tak, že funguje podobne ako parotesná fólia na strechách. Zaistí vám, že podklad sa pod budúcim kamenným povrchom nebude rozpadať a vsakovať vlhkosť, ktorá k nemu prestúpi. Veľmi dobre bude fungovať aj ako únikový ventil pre vodné pary, ktoré sú prirodzene obsiahnuté v podklade a spravidla sa do neho dostávajú vzlínaním zemnej vlhkosti (toto neplatí pre balkóny a konštrukcie opatrené hydroizolačnou vrstvou)“

Takto sa správajú iba paropriepustné alebo čiastočne paropriepustné reaktívne živice. Ak na takúto penetráciu kladieme kamenný koberec zhotovený zo živice, ktorá tieto vlastnosti nemá, prakticky redukujeme plochu, ktorá ostane naozaj paropriepustná. (Čím menšia frakcia kameniva, tým väčšia redukcia paropriepustnej plochy.) Je otázne, či má v takomto prípade zmysel hovoriť o „únikovom ventile pary“. (Pozri aj kapitolu I. Podklad.)

„Prvým krokom je nanesenie penetračného náteru. Penetrácia slúži na utesnenie pórovitého povrchu kamenného koberca a bráni tomu, aby spojivo neskôr prenikalo do týchto pórov, čo by neskôr viedlo k oslabeniu povrchovej štruktúry kamenného koberca a k uvoľňovaniu drobných kamienkov. Penetračný náter zároveň zjednocuje jednotlivé vrstvy kamenného koberca.“

Penetrácia je minimálne až tretím krokom prípravy podkladu. Predchádza mu minimálne brúsenie diamantom a vysávanie povrchu (ak odhliadneme od detailov ako meranie povrchovej teploty, stanovenie rosného bodu, meranie vlhkosti a pod.).

Medzi hlavné funkcie penetrácie patrí predovšetkým vytvorenie adhézneho mostíka medzi povrchom betónu a kamenným kobercom a vyplnenie pórov a „lunkrov“ povrchu živicou. Samozrejme, pri nasiakavých povrchoch penetrácia bráni vpíjaniu živice nosnej vrstvy do podkladu. No akokoľvek sa budeme snažiť nájsť v odbornej literatúre čo i len zmienku o zjednocujúcej funkcii penetrácie, ktorá zjednocuje vrstvy kamenného koberca, naša snaha stroskotá. Skôr nájdete fakty o zjednotení Nemecka v roku 1990.

Koniec ukážky

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

Table of Contents

Titulná strana

Úvod

Poďakovanie

Obsah

Prvá kniha

Druhá kniha

Prvá kniha

I.

II.

III.

IV.

V.

VI.

VII.

VIII.

Slová na záver prvej knihy

Druhá kniha

Tiráž