Top 10 zajímavostí

Gold Souk Kupte si některý z krásných dubajských suvenýrů na tomto světově proslulém trhu

Burj al Arab „Sedmihvězdičkový“ hotel je ikonou města

Sheikh Zayed Road Futuristické panorama tvořené jedněmi z nejvyšších budov světa

Centrum Dubaje Řada atrakcí, které jinde nenajdete, soustředěných kolem výjimečné Burj Khalifa, nejvyšší budovy světa

Abra (vodní taxi) Vychutnejte si plavbu v tradiční dřevěné abra mezi tržnicemi na obou březích Dubajské zátoky

Pouštní safari Vydejte se v terénním voze do pouště na vzrušující cestu přes písečné duny

Bastakiya Tradiční větrné věže jsou hlavní atrakcí v této renovované historické čtvrti

Madinat Jumeirah Půvabná imitace staré Arábie s trhy, restauracemi, kavárnami a vodními kanály

Mešita Sheikh Zayed Tato dominanta Abú Dhabí je jednou z největších a nejhonosnějších mešit na světě

Nákupní střediska Zajděte si na nákup do jednoho z řady úchvatných dubajských nákupních středisek

Ideální den v Dubaji

9.00 Zlato a koření

Po snídani v hotelu si zajděte na Gold Souk (Zlatý trh) ve čtvrti Deira, prohlédněte si obchody se zlatem a přilehlý trh s kořením. Zároveň můžete navštívit nedalekou školu Al Ahmadiya a Heritage House.

11.00 Podél Dubajské zátoky

Vydejte se na pětiminutovou plavbu v tradiční dřevěné abra přes zátoku do Bur Dubaj a projděte se po nábřeží do Shindagha, odkud je nádherný výhled na staré město. Pak zamiřte zpět přes tržiště až k mešitě Juma Grand a Dubajskému muzeu.

12.00 Historická vsuvka

Udělejte si čas na návštěvu vynikajícího Dubajského muzea (Dubai Museum), jež je zásadním výchozím bodem pro každého, koho zajímá historie města.

13.00 Větrné věže

Pokračujte do čtvrti Bastakiya, kde najdete překrásné starobylé větrné věže. Na jídlo můžete zajít do příjemné kavárny Basta Arts Café nebo XVA Café and Gallery.

14.00 Vzhůru do nového města

Taxíkem nebo metrem si udělejte krátký výlet směrem na jih k velkolepým mrakodrapům na Sheikh Zayed Road. Vystupte u věhlasné Emirates Tower, pěšky pokračujte dále a cestou si prohlédněte různorodou místní architekturu včetně do výšky šplhajících mrakodrapů.

14.30 Nakupování

Z Sheikh Zayed Road se dejte směrem doleva po Financial Centre Road až k obchodnímu centru Dubai Mall. Věnujte nějaký čas prohlídce obchodů, vevnitř navštivte akvárium a můžete si i zabruslit na zdejším kluzišti.

15.30 Až na vrchol

Vyjděte ven skrze nákupní centrum Dubai Mall a dostanete se až do samotného srdce Dubaje. Vynoří se před vámi fontána Dubai Fountain a napravo obrovská Burj Khalifa, nejvyšší budova světa. Vstupte dovnitř a rychlovýtahem vyjeďte až na vrchol nazývaný At the Top, odkud se vám naskytne jedinečný pohled na celé město (nutná rezervace předem).

16.30 Plachta století

Zastavte si taxík a vydejte se do úchvatného komplexu Madinat Jumeirah, kde prozkoumejte tržiště, vodní kanály a zdejší obchody. Zároveň je odtud jedinečný pohled na typickou siluetu hotelu Burj al Arab ve tvaru lodní plachty. Na skleničku se stavte do baru Bahri.

19.00 Arabská noc

V Madinat Jumeirah najdete mnoho míst, kde se můžete výborně najíst, zejména na nábřeží to po setmění opravdu žije. Po večeři se opět taxíkem vydejte na krátký výlet do hotelu One&Only Royal Mirage a navštivte zde malý, ale překrásný střešní bar, kam v tuto dobu často zavítá i některý ze známých dýdžejů.

Úvod

Dubaj je ve světě skutečným unikátem. Během pouhých čtyř dekád se město proměnilo ze skromného arabského obchodního městečka, o kterém kromě blízkého okolí slyšel jen málokdo, v jednu z nejzářnějších futuristických a světoznámých destinací. Vyrostlo ve město s nejvyšší budovou světa, nejrozsáhlejším nákupním střediskem, největším uměle vytvořeným ostrovem a rekordně rychlým rozvojem.

Dubaj dnes vyvolává rozporuplné pocity. Pro někoho představuje politicky stabilní, komerčně dynamickou a k ostatním kulturám tolerantní oblast, jeden z velkých a úspěšných urbanistických experimentů 21. století se snahou vytvořit skutečně globální město v srdci jedné z nejrušnějších oblastí světa. Pro jiné však ztělesňuje snobství, bezbřehé plýtvání, nevkus a ekonomickou a ekologickou katastrofu obrovských rozměrů, místo, které se může líbit jen manželkám fotbalistů, milionářům a jim podobným.

Kritika je jistě do určité míry oprávněná, a pokud hledáte okázalost a nadbytek, v Dubaji je najdete. Na druhou stranu stačí jen krátký pobyt a rychle pochopíte, že Dubaj ve skutečnosti nabízí mnohem více, než co se často dočtete v bulvárním tisku. Rozvoj města byl prudký a chvílemi bezhlavý, dnes však Dubaj představuje jednu z největších urbanistických oblastí světa – Manhattan 21. století s mnoha futuristickými stavbami a moderními mrakodrapy, od do nebe se tyčící Burj Khalifa přes věžičky na Sheikh Zayed Road až po tajemný Burj al Arab.

Město nemá konkurenci, co se týče přepychových hotelů, nádherných restaurací, barů a samozřejmě nákupních možností. Najdete zde však i tradiční atmosféru v historickém centru města, ať už jsou to zbožím překypující tržiště ve čtvrti Deira, větrné věže ve čtvrtích Bastakiya a Shidagha nebo původní vodní taxíky (abra), které dnes převáží turisty přes Dubajskou zátoku tak, jako to činí již po více než dvě století.

Dubaj včera a dnes

Dubajská snaha o dynamický růst není ničím novým, město bylo vlastně vždy typické podnikatelským duchem a schopností využít jakékoliv příležitosti, která se naskytla. Již v roce 1894 lákal šejk Maktúm bin Hašer indické a íránské obchodníky, aby se usadili ve městě, za což jim slíbil nulové daně. Položil tak základy moderního, kosmopolitního a obchodního ducha Dubaje. Starý Dubaj byl rušným přístavem i v době před objevením ropy, ke kterému došlo v roce 1966, především díky čilému obchodu s perlami, zlatem, ale i dalším zbožím. Tvořil hlavní obchodní centrum okolní oblasti.

Dramatický rozvoj moderního Dubaje byl nastartován objevem ropy koncem 60. let, a to i přesto, že jsou zdejší ropné zásoby relativně skromné a tvoří jen zlomek v porovnání s těmi, jaké najdeme v sousedním emirátu Abú Dhabí. Nejvyšší produkce ropy bylo dosaženo v roce 1991, kdy dosáhla 410 000 barelů za den. Od té doby neustále klesá a v současnosti již výnosy z prodeje ropy činí jen asi čtyři procenta hrubého domácího produktu emirátu Dubaj.

Palm Jumeirah, umělý ostrov v Dubaji ve tvaru palmy

Zisk z prodeje ropy však poskytl finance pro výstavbu moderní průmyslové infrastruktury, vše pod dohledem prozíravého šejka Rašída, který se tak zasloužil o současnou prosperitu města. Rašídův syn, šejk Mohammed, dnešní vládce Dubaje, dále zrychlil tempo diverzifikace a podpořil budování velkolepých, turisticky atraktivních projektů spolu s řadou podnikatelsky lákavých iniciativ se zónami volného obchodu. Jsou to například přístav Jebel Ali, Dubai Internet and Media Cities a Dubajské mezinárodní finanční centrum (Dubai International Financial Centre, DIFC). Hlavním cílem je vytvořit z Dubaje turistické, podnikatelské a finanční hlavní město celého Středního východu. Zástupci významných světových společností si vybudovali své pobočky a kanceláře právě v Dubaji, což zvýšilo počet národností ve městě na téměř 200 a populace dosáhla více než dvou milionů (z původních 700 000 v roce 1995). Cizinci dnes ve městě více než desetinásobně převažují nad původními obyvateli a to dává městu neobvyklý multikulturní a kosmopolitní charakter.

Dubajský Gold Souk

Nikoho však jistě nepřekvapí, že růst nebyl vždy snadný. Využívání a údajné porušování lidských práv málo placené pracovní síly z Pákistánu a Indie, která se významně podílí na výstavbě nových budov, rozhodně neprospívají dobré pověsti města. Společenské nepokoje plynoucí z přítomnosti mnoha odlišných kultur rovněž vyvolávají napětí a silné kritiky se městu dostává i za časté věznění západních turistů za přestupky, jako je držení drog nebo jen prosté líbání na veřejnosti. K tomu připočtěme ještě obavy ekologů spojené s doslova šíleným tempem, kterým se Dubaj rozvíjí. Potíže způsobuje nedostačující hromadná doprava. Situace se zlepšila s nedávným otevřením špičkového metra, které alespoň částečně odlehčilo místní automobilové dopravě. Největší krizi prodělal Dubaj v roce 2008, kdy stál doslova na pokraji krachu, a za záchranu vděčí sousednímu emirátu Abú Dhabí, který těží z mnohem větších zásob ropy. Krizi následovalo zrušení, nebo alespoň dočasné pozastavení mnoha velkých projektů. Město dnes vzhlíží k budoucnosti sice opatrně, ale přesto optimisticky.

Pláže a nakupování

Novodobý dubajský plán ovládnout globální turistický trh je založený na nabídce širokého spektra atrakcí a světových „nej“. Pro návštěvníky, kteří chtějí prožít slunný víkend na své cestě z Asie do Evropy, představuje Dubaj dobrou zastávku. Stejně tak zde však lze strávit týdny prozkoumáváním nespočtu zajímavostí nejen v samotném městě, ale i v dalších oblastech SAE. V neposlední řadě musíme zmínit další velké lákadlo Dubaje, kterým je zdejší počasí. Slunečno je tu 12 měsíců v roce, a i když letní teploty šplhají až k závratně vysokým hodnotám, od října do května je zdejší podnebí velmi příjemné a pro Evropany a Američany znamená výbornou možnost odpočinku.

Rozsáhlé pláže a jedny z nejluxusnějších a nejvybavenějších hotelů na světě přitahují každoročně řadu turistů a město dále nabízí i širokou škálu barů a restaurací, které z Dubaje učinily doslova světové kulinářské centrum. Stejně tak zde naleznete takřka neomezené možnosti nakupování v největších světových nákupních střediscích. Ve výšce a počtu mrakodrapů na kilometr čtvereční nemá ve světě Dubaj konkurenci a předčí i taková města, jako jsou New York, Chicago, Hongkong nebo Šanghaj. Nacházejí se zde ale i starobylé památky, jako jsou původní budovy s typickými větrnými věžemi a písčitými dvorky, rušná tržiště v Deiře a Bur Dubai a samozřejmě také Dubajská zátoka, srdce starého města, jež ve dne i v noci brázdí tradiční dřevěné abry a obchodní loďky, připomínající dubajskou minulost.

Rozvržení města

Dubaj je druhým největším ze sedmi emirátů, které dohromady tvoří Spojené arabské emiráty (SAE). Leží severovýchodně od hlavního města Abú Dhabí, na jižním pobřeží Arabského zálivu. Emirát pokrývá oblast o velikosti 3885 kilometrů čtverečních, s mnoha pobřežními pláněmi, pouštními dunami a vyprahlými kopci Hajaru na východě v okolí dubajské enklávy Hatta.

Oblékání ve Spojených arabských emirátech

Stále méně často se na ulici setkáte s typickým národním oděvem. Hlavní částí tradičního mužského ošacení je bílá, na zem sahající róba označovaná jako kandoora nebo dishdasha. Pokrývce hlavy, která může být bílá nebo červenobílá, se říká gutra a je uchycena pomocí černého pásku agal, kterým předci dnešních obyvatel emirátů, beduíni spoutávali nohy velbloudů. Mezi mladými tradiční gutru a agal stále častěji nahrazují kšiltovky. Nejvýraznějším prvkem tradičního ženského oděvu je na zem sahající černý plášť abaya a šátek zvaný sheyla. Starší ženy někdy nosí zlatou, lakovanou obličejovou masku označovanou jako burqa. Většina obyvatel se však dnes obléká v západním stylu.

Současné město leží v extrémně rovinaté oblasti a táhne se více než 20 km od historických čtvrtí Bur Dubai a Deira po obou březích Dubajské zátoky až po Dubai Marina („Nový Dubaj“) na jihu. Víceproudá magistrála Sheikh Zayed Road prochází celým městem, vzájemně propojuje různé dubajské čtvrti a pokračuje až do Abú Dhabí.

V posledních letech došlo k velkým změnám v místní dopravě díky otevření dubajského metra, které by se v budoucnu mělo dále rozšiřovat. V plánu je také výstavba tramvajové sítě. Většina obyvatel se i přesto po městě dopravuje především autem. Výjimečně se vám stane, že uvíznete v dopravní koloně. Situace bývá kritická při přejíždění Dubajské zátoky a na Sheikh Zayed Road během dopravní špičky.

Burj Khalifa, nejvyšší budova světa

Stručná historie

Oblast, kde leží dnešní Spojené arabské emiráty (SAE), byla dříve protkána obchodními stezkami mezi antickými civilizacemi jižní Mezopotámie (dnešní Irák) a údolím řeky Indus, později pak mezi Evropou a východními osadami. Je zde tedy patrný vliv lidí mnoha kultur, s nimiž zdejší obyvatelé obchodovali po několik tisíciletí.

Území, které dnes tvoří SAE a severní Omán, bylo v minulosti známé pod různými názvy. Pro Sumery z jižní Mezopotámie to byl Magan, vyhlášený zdejšími ložisky mědi v třetím tisíciletí př. n. l. Pro Peršany, v prvním tisíciletí př. n. l., kterým vládl biblický král Dareios I. (521–486 př. n. l.), to byla Maka, která se stala součástí jejich království v 6. století př. n. l. Za doby Římské říše označil řecký historik a geograf Strabón z Amasele (64 př. n. l. – 21 n. l.) zdejší krajinu jako výběžek Macae v Arábii. Pro perské Sasánovce v období od 3. do 7. století to byl Mazun, 27. území jejich království. Od 4. století až do 7. století se mnoho Sasánovců hlásilo ke křesťanství. Raná církev nazývala SAE Bet Mazunaye a podél pobřeží zde vystavěla mnoho klášterů. Jeden z nich, ležící na ostrově Sir Bani Yas v emirátu Abú Dhabí, se podařilo archeologům odkrýt v ještě zachovalém stavu.

Ropné bohatství

Ropa se na území Dubaje postupně vytvořila v období křídy, před asi 144–66 miliony let. Pro Dubaj to v druhé polovině 20. století znamenalo zisk obrovského bohatství, ačkoliv v roce 2008 už ropa představovala jen čtyři procenta hrubého domácího produktu Dubaje.

Raná civilizace

I když v oblasti Dubaje najdeme několik archeologických nalezišť, většina našich poznatků o rané historii pochází z nálezů učiněných od konce 50. let minulého století na jiných místech v SAE. Nejranější důkazy lidského osídlení představuje obydlí v Dalma v Abú Dhabí, jehož stáří se odhaduje na 6000 let. Nálezy prehistorických malovaných hliněných kousků v severních emirátech Sharjah (Šardžá), Umm al Quaiwain (Umm al-Quwain) a Ras al Khaimah (Rás al-Chajma) naznačují, že existovala určitá forma obchodu mezi obyvateli pobřežních vesniček a předsumerské civilizace Ubaid, k jejímuž rozkvětu došlo v jižní Mezopotámii od 5600 do 3900 př. n. l. Archeologické důkazy pocházející z nálezů z Umm al Quawain také svědčí o obchodu s perlami, který kvetl pravděpodobně již v 5. tisíciletí př. n. l.

Archeologická naleziště pozůstatků z doby Sasánovců a Abbásovců v Jumaiře

Jedním z nejznámějších archeologických nalezišť v SAE je Umm an Nar (v překladu „Matka ohně“) poblíž Abú Dhabí. Jedná se o osadu z doby bronzové (3. tisíciletí př. n. l.), která také dala v dějinách SAE název období od roku 2700 do 2000 př. n. l. Nalezené velbloudí kosti se datují do doby 2500–2200 př. n. l. a jde pravděpodobně o nejranější důkaz o domestikaci tohoto zvířete na světě.

Významným nalezištěm z éry Umm an Nar v Dubaji je Al Sufouh, mezi Jumeirou a Dubai Marina. Na začátku 90. let zde byla skupinou australských archeologů odkryta kruhová hrobka a osada, velmi podobná jiným osadám z doby Umm an Nar.

Doba železná

Během doby železné, mezi lety 1200 a 300 př. n. l., se počet obyvatel území emirátu zvýšil. Bylo nalezeno mnoho vesniček z hliněných cihel, například Al Qusais v Dubaji, patrně znovu obydlená vesnička z dřívější doby bronzové.

Během helénistické éry, asi od 300 př. n. l. do přibližně prvního století n. l., představovala dvě nejvýznamnější města Mleiha, jižně od Dhaidu v emirátu Sharjah, a Ad-Dour, poblíž Umm al Qaiwain, kde zároveň leží největší předislámské archeologické naleziště na pobřeží zálivu. Našla se zde mj. řecká keramika, ucha láhví vína z rhodského a římského skla nebo aramejské písmo na mnoha mincích stejně jako kamenné a bronzové nápisy, které svědčí o tom, že se zde v této předislámské době šířilo křesťanství, původně především z království Sasánovců. Aramejština se po postupném obrácení na křesťanskou víru stávala hlavním liturgickým jazykem této oblasti.

V pozdní sasánovské éře byla v oblasti dnešní čtvrti Jumeira v Dubaji založena obchodní osada na stezce spojující Mezopotámii a Omán. Vykopávky odhalily základy sasánovského vládního paláce, domky postavené z pouštního kamene (farush), pokrytého vápenatou vrstvou, a trh. Osada byla následně za rané islámské éry rozšířena Abbásovci. Protože se jednalo o centrum východo-západního obchodování (za vlády Sasánovců a poté i Abbáslovců), dostávalo se zdejší oblasti drahého zboží, jako je měď, koření, kadidlo nebo santalové a týkové dřevo z východu, z druhé strany především zlato, stříbro a tkaniny.

Od islámské éry po koloniální období

Poté, co se oblast dostala pod nadvládu muslimů v roce 632, nahradila aramejštinu arabština. První muslimskou arabskou dynastií byli Umajjovci, kteří v Damašku vládli od roku 661. V roce 771 je vystřídali Abbásovci, šíření jejich vlivu je patrné v obchodních stanicích v Jumeiře, které nesou architektonické prvky typické právě pro Abbásovce.

V pozdní islámské éře obchodovali zdejší obyvatelé (díky schopným mořeplavcům, jako byl například Ibn Majid) s východní Afrikou a oblastmi sahajícími až po Indii a Čínu.Dokazují to objevy úlomků nádherného čínského porcelánu na místním pobřeží.

První prokázaná zmínka o „Dibei“ pochází z roku 1580 od benátského klenotníka Gasparo Balbi, kterého sem přilákala kvalita místních perel.

V 19. století převzali kontrolu nad místní obchodní koloniální stezkou Britové díky několika dohodám s místními vládci. Jedním z nich byl Mohammed bin Hazza, který vládl malé rybářské vesničce Dubai ze svého domku na pobřeží Shindagha v roce 1820. Dohoda postupně vedla k uznání Dubaje coby území odděleného od mocnějších komunit Abú Dhabí a Sharjah.

Vznik Hatta se datuje 3000 let nazpět

Éra rodu Maktúm

Novodobé dubajské dějiny začínají rokem 1833 příchodem rodiny Maktúm a jejich asi 800 stoupenců, kteří opustili své domovy v Abú Dhabí, protože byli znechucení chováním tamějšího vládce. To znamenalo okamžité zdvojnásobení dubajské populace a šejk Maktúm bin Buti převzal vládu nad městem. Tím inauguroval dynastii rodiny Maktúm, která je u moci dodnes.

Ibn, bin a bint

V arabštině znamenají jména ‘bin’ a ‘ibn’ ‘syn (koho)’: Mohammed bin Rašíd je Mohammed, syn Rašída. ‘Bint’ je ‘dcera (koho)’.

Postavení rodiny Maktúm bylo zpočátku dosti nejisté, a to z důvodu umístění mezi dvěma mocnými emiráty, Abú Dhabí a Sharjah. Jistou míru bezpečí jim zajišťovala další dohoda podepsaná s Brity roku 1835. Hlavním ekonomickým odvětvím byl nadále lov perel, vzkvétal však i obchod po moři. Rozšiřoval se zdejší přístav a v roce 1841 byla založena nová osada Deira na druhé straně zátoky. Britský vliv nadále rostl, což vedlo k podpisu dalších dohod. Nejdůležitější byla ta z roku 1892, ve které Dubaj souhlasil se svěřením veškeré své zahraniční politiky do rukou Británie; ta na oplátku nabídla vojenskou ochranu. Tato dohoda platila až do získání nezávislosti v roce 1971.

Íránský vliv

Dalším důsledkem britského vlivu byl příchod prvních indických obchodníků – počátek vzniku početné komunity indických osadníků. Indové však nebyli jedinými cizinci, kteří se začali v Dubaji usazovat. Mnohem důležitější byl příchod velkého počtu íránských obchodníků během 90. let 19. století. Neustále narůstající daně v íránských přístavech kolem zálivu vzbudily pozornost dubajského vládce šejka Maktúm bin Hašera (vládl od roku 1894 do roku 1906). Poslal své vyslance do Lingahu, aby pozvali nespokojené obchodníky do Dubaje. Slíbil jim na oplátku bezplatné území a nulové daně. Spousty Íránců, kteří jeho výzvu přijali, představovali velkou vzpruhu pro ekonomiku města (které krátce nato zastínilo význam Abú Dhabí a Sharjah). Ještě více obohatili místní různorodou populaci. Dodnes můžeme obdivovat jimi postavené větrné věže v městské části Bastakiya. Dubaj dodnes udržuje těsný kontakt s Íránci, i přes nelibost USA a federální vlády v Abú Dhabí.

Šejk Rašíd

Během prvních dekád 20. století Dubaj nadále vzkvétal až do chvíle, kdy ho silně zasáhla velká hospodářská krize v roce 1929. Ta znamenala obrovské snížení poptávky po drahých kamenech v Americe, což zdevastovalo místní ekonomiku založenou na lovu perel. Úplný konec tohoto průmyslu, který poskytoval obživu převážné většině obyvatelstva, pak znamenal objev účinné metody umělého pěstování perel. Rychle se začala šířit chudoba a Deira na druhé straně zátoky se vzbouřila proti vládě rodiny Maktúm. Došlo tak prakticky k občanské válce v rámci jednoho města.

Spásou se stal respektovaný šejk Rašíd, který byl v pravý čas na pravém místě. Je považován za jednoho z nejvíce vizionářských vládců. Oficiálně se ujal vlády až po smrti svého otce, šejka Saída, v roce 1958, ve skutečnosti však v pozadí vládl již mnoho let předtím. Jeho prvním významným činem bylo potlačení rebelie obyvatel Deiry v roce 1939, poté musel čelit další vlně protestů vyvolaných demokratickým Arabským národním hnutím v čele s egyptským prezidentem Gamalem Násirem.

Nejstarší mešita v SAE stojí v Badiyah na východním pobřeží

Svoji vizi města se podařilo Rašídovi uskutečnit až koncem 50. let 20. století. Nejprve se zasloužil o vyčištění vodního kanálu, který byl téměř zcela zanesený bahnem a ohrožoval tak obchod po moři. Hloubení bylo dokončeno v roce 1961 a z Dubaje se stal nejlépe vybavený přístav v oblasti. (Naproti tomu město Shajrah nechalo ve stejné době svůj kanál zcela vyschnout a od té doby se potýká s vážnými ekonomickými problémy.) Rychle pak následovaly další projekty: Dubajské letiště (otevřené v roce 1960), první most přes kanál (Maktoum Bridge, otevřený v roce 1963); nejvýznamnějším byl zcela nový obrovský přístav Port Rashid (otevřený v roce 1971), jenž se nejvíce zasloužil o posílení dubajské ekonomiky. Štěstí stálo na straně Dubaje, neboť ve stejnou dobu byla ve zdejší oblasti objevena ropa. Zásoby byly sice v porovnání s těmi v sousedním Abú Dhabí skromné, následný výdělek však poskytl většinu financí nutných pro vybudování hlavní dubajské infrastruktury a získání globálního povědomí o Dubaji v novodobém průmyslovém světě.

Nezávislost

Dubaj získal nezávislost v roce otevřením přístavu Port Rashid. V době britské nadvlády, trvající od roku 1820, se zdejším státům říkalo „smluvní pobřeží“. Žily si relativně spokojeně a neměly zájem na tom, aby britská vojska opustila záliv. Když se tak nakonec stalo, vytvořily emiráty Dubaj, Abú Dhabí, Sharjah, Ajman, Fujsirah a Umm al Qaiwain novou alianci známou jako Spojené arabské emiráty (sedmý emirát Ras al Khaimh se připojil později). Moci se ujal vládce Abú Dhabí, vládce Dubaje se stal jeho pravou rukou. Mnoho pozorovatelů se obávalo, že se nový stát brzy rozpadne (nebo se stane kořistí některé větší a silnější země). Dnes, o 40 let později, však stále existuje a ukázalo se, že je úspěšnější, než se předpokládalo.

I v rámci SAE Dubaj nadále prosperoval. Vzkvétal obchod, populace pomalu narůstala a na podnět neúnavného šejka Rašída vznikaly stále nové zajímavé projekty, včetně nového Světového obchodního centra, přístavu Jebel Ali, tunelu Shindagha a městských suchých doků.

Život v oblasti Dubajské zátoky předtím, než zde byly postaveny první mosty.

Šejk Mohammed

V roce 1982 prodělal šejk Rašíd infarkt, a ačkoliv žil až do roku 1990, na správě města se čím dál více podíleli jeho čtyři synové. Nejstarší z nich, šejk Maktúm, byl oficiálně jmenován dědicem trůnu. S novými nápady a podněty přišel především Rašídův třetí syn Mohammed. Kráčel dál v otcových šlépějích a podnikatelských záměrech, spíše než na budování infrastruktury se však zaměřoval na rozšiřování služeb. Jeho prvním významným počinem bylo v roce 1985 sponzorování Emirates, jedné z nejúspěšnějších leteckých společností současnosti. Stál také u zrodu mnoha zón volného obchodu a specializovaných obchodních enkláv, v čele s Dubai Media City a Dubai Internet City. Legislativa nakloněná obchodování přilákala do zdejší oblasti mnoho světových společností, které si zde zřídily své centrály.

Předseda vlády jmenovaný do funkce v roce 2011

Šejk Mohammed si byl vědom také toho, že Dubaj postrádá určitou mezinárodní ikonu, podle níž by ho každý poznal. Rozhodl se proto nějakou vybudovat – stal se jí okouzlující Burj al Arab, hotel s unikátním tvarem lodní plachty. Podle něj je dnes město snadno identifikovatelné. Další neobvyklé velkolepé projekty následovaly krátce nato – největší umělý ostrov na světě (Palm Jumeirah), největší nákupní středisko (Dubai Mall), největší fontána (Dubai Fountain) a v neposlední řadě v současnosti nejvyšší budova na světě, monumentální Burj Khalifa.

Právo na pojmenování

Když v roce 2008 balancoval Dubaj na hraně bankrotu, šířily se dohady o tom, jaká privilegia získá Abú Dhabí za záchranu svého rozmařilého souseda. Často se hovořilo o předání ceněné letecké společnosti Emirates spolu s vlastnictvím umělých ostrovů Palm Islands nebo některých z místních nemovitostí. Nakonec se Dubaj díky kompenzaci dluhu nemusel vzdát žádného ze svých „komerčních klenotů“. Došlo však k jednomu symbolickému ústupku v podobě pojmenování nového mrakodrapu Burj Dubai jako Burj Khalifa, na počest vládci Abú Dhabí, šejkovi Khalifovi bin Zajíd al Nahyan. Nejimpozantnější a nejnápadnější budova Dubaje tak dnes nese jméno vládce konkurenčního emirátu.

Finanční krize a následné období

V roce 2008, kdy to už vypadalo, že závratný rozvoj města nikdy neskončí, dostal náhle Dubaj ránu v podobě světové finanční krize. Trh s nemovitostmi se zhroutil, zastavily se investice a Dubaj, který dříve ohlašoval nástup období rekordního rozvoje, jenž měl být patrný téměř ze dne na den, se najednou ocitl na pokraji bankrotu. O pomoc se nakonec postaral emirát Abú Dhabí, který poskytl obrovský záchranný balíček. I přesto však bylo mnoho megaprojektů zrušeno, nebo odloženo na neurčito. Dnes začínají ceny nemovitostí znovu postupně vzrůstat.

Celkově tak světová finanční krize znamenala konec zlaté éry Dubaje, přestože zprávy o zániku města byly výrazně nadsazené. Třebaže jsou stále cítit dozvuky Arabského jara, Dubaj nadále vzhlíží do budoucna s novým, nyní však umírněným optimismem.

Historické milníky

2700–2000 př. n. l.

Založena osada v Al Sufouh.

1. století př. n. l.

Založena vesnice v Al Ghusais.

6. století

Sásánovci zakládají obchodní stanici v Jumeiře.

632

Oblast přechází na islámskou víru, arabština nahrazuje aramejštinu.

1580

Nejstarší dochované zmínky o „Dibei“ od Gaspara Balbi z Benátek.

1793

Jako území závislé na Abú Dhabí představuje Dubaj rybářskou a perlařskou vesnici s 1200 obyvateli sídlícími kolem zátoky.

1833

Maktúm bin Buti al Maktúm a 800 členů Al Bu Falasah, sekce skupiny Bani Yas, se usazuje v Shindagha, kde dávají základ vládě dynastie Maktúm.

1853

Místní šejkové podepisují s Brity smlouvu o věčném míru. Z oblasti se stává Smluvní pobřeží.

1902

Narůstající daňové poplatky v perském přístavu Lingah podněcují další zahraniční obchodníky k přesunu do dubajské zóny volného obchodu.

1912

Vlády se ujímá šejk Saíd bin Maktúm.

50. léta

Je zavedena elektřina (1952) a zřízen policejní úřad (1956).

1958

Vládcem se stává „otec Dubaje“, šejk Rašíd bin Saíd.

1966

V pobřežních vodách Dubaje, v ropném poli Fatah, je objevena ropa.

1969

Začíná těžba ropy.

1971

2. prosince je SAE ustavena nezávislou federací. Prezidentem se stává vládce Abú Dhabí, šejk Zajíd bin Sultan Al Nahyan. Viceprezidentem je zvolen dubajský šejk Rašíd.

80. léta

Vybudována první nákupní centra (Al Ghurair Centre, 1981), Dubai Duty Free (1983), Jebel Ali Free Zone (1985).

1990

Vládcem se stává šejk Maktúm bin Rašíd.

2005

Populace Dubaje je 1,5 milionu; v roce 1967 činila pouhých 59 000.

2006

Šejk Maktúm umírá a vládu nad Dubajem přebírá šejk Mohammed.

2008

Finanční krize zasahuje Dubaj. Ten se ocitá na hraně bankrotu a pozastavuje mnoho stavebních projektů.

2010

Otevření Burj Khalifa, nejvyšší budovy světa.

2012

Historicky první strojvůdkyně na Středním východě začíná v lednu pracovat pro dubajské metro.

Koniec ukážky

Table of Contents

Obálka

Top 10 zajímavostí

Ideální den v Dubaji

Úvod

Stručná historie

Historické milníky

Kam se vydat

Shindagha

Bur Dubai

Deira

Umm Hurair

Sheikh Zayed Road a centrum Dubaje

Jumeira

Umm suqeim

Palm Jumeirah a Dubai Marina

Dále od pobřeží

Jednodenní výlety

Volný čas

Zajímavosti

Oblékání ve Spojených arabských emirátech

Právo na pojmenování