Top 10 zajímavostí

Sbírky Peggy Guggenheimové Jedny z nejlepších sbírek moderního umění v Evropě

Rialto Historické srdce benátské obchodní čtvrti je stále vyhlášené svými trhy

Dóžecí palác Velkolepé sídlo benátských dóžat

Scuola Grande di San Rocco Interiér se může pyšnit nádhernou výzdobou od Tintoretta

Murano Ostrov proslavený svým sklem, které se tu vyrábí již po staletí

Most Vzdechů Spojuje Dóžecí palác s bývalou věznicí

La Salute Ikona Benátek stojící na samém začátku Canal Grande

Accademia Domov exkluzívních sbírek benátského umění z období od 14. do 18. století

Canal Grande Hlavní dopravní tepna Benátek lemovaná starobylými paláci

Chrám sv. Marka Velkolepý chrám v samém srdci Benátek

Ideální den v Benátkách

9.00 Rialto

Pokochejte se pohledem na dary benátské laguny a italských zahrad a sadů na místě, které svému účelu slouží již více než 1000 let. Pozorujte rybářské čluny na nábřeží a v místních obchůdcích si zakupte koření, kávu či sýry.

10.00 Velký kanál

Naloďte se na vaporetto č. 1 a vydejte se směrem na San Marco a Lido. Proplujte kolem nekonečných řad nádherných paláců a poté vystoupíte na zastávce Accademia.

11.00 Návštěva galerie

Nacházíte se v sestiere Dorsoduro, ráji milovníků umění, kde mají svůj domov galerie Accademia a sbírky Peggy Guggenheimové. Objevte krásy zrenovované Accademie, jež schraňuje ty nejkrásnější sbírky benátského umění. Z mostu Ponte dell‘Accademia po očku sledujte ruch na Canal Grande.

13.00 Oběd s vyhlídkou

Vyberte si z pestré palety venkovních kaváren a restaurací na nábřeží Zattere, obepínajícím jižní cíp Dorsodura. Za prvotřídními dezerty vyrazte do cukrárny Gelateria Nico, kde mají jednu z nejlepších zmrzlin ve městě.

14.00 Svěží procházka

Porozhlédněte se po Zattere a v kostele Gesuati se nechte unést nádhernou výzdobou od Tiepola. Vydejte se směrem k cípu poloostrova do Punta della Dogana a navštivte zdejší Centrum současného umění. Poté věnujte čas prohlídce velkolepého chrámu La Salute.

15.00 Je libo bellini?

Naskočte na vaporetto, přeplujte Canal Grande a vystupte na zastávce Vallaresso. Za sebou nechte populární Harry’s Bar (poté, co jste si tu po cestě dali jedno bellini) a vydejte se na sever po Salizzada San Moisé a Calle Larga XXII Marzo. Cestou můžete zavítat do některého z místních elegantních obchodů.

16.00 Čaj o páté u sv. Marka

Dopřejte si šálek čaje v Caffè Florian na náměstí Sv. Marka a poté se vydejte na nábřeží Riva degli Schiavoni. Odsud se nechte unášet pohledem na panorama ostrova San Giorgio Maggiore.

18.30 Chvilka pohody

Opusťte svět mumraje a tlačenic a vydejte se na průzkum uliček a náměstí do poklidnější čtvrti Castello. Přidejte se k místním a v klidu si vychutnejte ombrà (sklenku vína), Prosecco nebo spritz (benátský aperitiv) a zakousněte něco málo cicchetti.

20.00 Stylová večeře

Zaskočte si na romantickou večeři do Linea d’Ombra (Ponte dell’Umiltà na nábřeží Zattere, tel.: 041 241 1881). Ve zdejším příjemném a originálním prostředí si dopřejte některou z benátských specialit.

22.00 Sklenka na dobrou noc

Opět nasedněte na vaporetto a přes kanál Giudecca zamiřte do cílové stanice, kterou bude střešní terasa hotelu Hilton Molino Stucky. Ze zdejšího baru Skyline se rozlučte s Benátkami a jejich do noci zářícími památkami.

Úvod

Benátky jsou místem, které by měl každý alespoň jednou navštívit. Po jedenáct století byly nezávislým státem zvaným La Serenissima (Nejjasnější republika benátská), jehož ústava je dodnes zdrojem inspirace. Již v 9. století, kdy se drtivá většina evropských měst ukrývala za obrannými hradbami, byly Benátky otevřené světu a jedinou ochranou města byla zdejší mělká laguna. Benátky nejsou ani typicky italské ani evropské, jsou jakousi dráždivou směsicí Východu a Západu. Bok po boku, v nádherně se prolínající symbióze, tu najdeme kopule byzantských chrámů, mozaiky z Orientu či gotické paláce; město dýchá starosvětskou atmosférou, která nás alespoň na chvíli vymaní z područí moderního světa.

Neznamená to však, že by současné Benátky neměly co nabídnout moderním Evropanům. Elegantní most přes Canal Grande stavba velkolepého systému pohyblivých protipovodňových hrází, slavné bienále současného umění, bezpočet moderních penzionů a hotýlků, všudypřítomné vinárničky i špičkové muzeum soudobého umění naproti chrámu sv. Marka – to vše jsou symboly dneška, pro které stojí za to Benátky navštívit. Tím hlavním, za čím do města přijíždí většina turistů, však zůstávají gondoly, velkolepé gotické paláce a zejména neutuchající pocit, že se stáváte návštěvníkem kouzelného pohádkového světa pro dospělé.

Dekorativní benátská maska

Geografie

Život města vždy byl a bude ovlivňován mořem. Benátčané svoji mělkou lagunu milují, pohlížejí na ni však zároveň s úctou i obavami. Město leží na poloostrově uprostřed padesát kilometrů dlouhé laguny ve tvaru půlměsíce. Rozkládá se na 118 ostrovech a většina budov stojí na modřínových pilotách zaražených do mořského dna. Město je protkáno labyrintem kanálů – je jich přes 160 a jsou překlenuty více než 400 mosty a můstky. Kanály jsou každodenně zaplavovány přílivem pronikajícím průlivy v prstenci písečných lavic (lidi), jež jsou jedinou přirozenou ochranou Benátek před silou moře. V důsledku zvyšování hladiny moře bývají Benátky v poslední době stále častěji postihovány katastrofálními zimními záplavami. Situace je prý tak vážná, že byly zahájeny práce na stavbě systému pohyblivých protipovodňových hrází. Benátčané věří, že ještě není pozdě na záchranu jejich milovaného města...

Gondoliéři při chvilce odpočinku

Plujeme městem

Návštěvníci Benátek se musí přizpůsobit nezvyklému charakteru města. Prohlídka města obnáší nekonečné obcházení kanálů a prodírání se a šplhání po desítkách mostů a lávek. Usnadněte si to a využijte některý z „vodních autobusů“ vaporetto, které zajišťují dopravu po Canal Grande i na vzdálenější ostrovy. Navštívit tak můžete pestrobarevné domky na ostrově Burano, ostrov Murano se sklářskými obchůdky, středověkou katedrálu na ostrově Torcello či některou z pláží. Prohlédnout si můžete i kontroverzní stavbu pohyblivých protipovodňových hrází, které by měly být plně funkční v roce 2015. Primární nebezpečí pro Benátky představuje moře, přesto je tu další problém, kterému město musí čelit – odliv obyvatel. Pokud se v brzké době nepodaří tento fenomén zastavit, stanou se Benátky zanedlouho pouhým turistickým skanzenem.

Měření výšky hladiny

Benátčané

Počet obyvatel Benátek klesl již pod 60 000, což je alarmující číslo. V dobách největší slávy zde totiž žilo až 200 000 lidí; s koncem republiky se počet snížil na 90 000 a dnes je to pouhých 59 000. Benátčané jakoby mizeli před očima, stávají se, obrazně řečeno, ohroženým druhem. Jak místní řemeslníci, tak například stavitelé lodí totiž těžce přežívají ve městě, které je dnes určeno spíše turistům. Obyvatelé se obávají, že dnešní děti jsou poslední, které budou navštěvovat školu v Benátkách a stěžují si, že „v obchodě seženete spíše masku než mléko“.

Pestrobarevné Burano

Udržitelný cestovní ruch

Cestovní ruch na jednu stranu Benátky živí, na druhou stranu je jejich prokletím. Město navštíví každoročně 20 milionů turistů! Nejde o žádnou novinku; už v roce 1912 napsal Thomas Mann ve Smrti v Benátkách, že město je „napůl pohádka a napůl past na turisty“.

Město je zaplaveno hotely a obchody s tradičními maskami, nájmy jsou tu nehorázně vysoké. Počty zaoceánských lodí mířících do Benátek nadále rostou. Není divu, že na místních obyvatelích je patrná averze vůči masové turistice. Řešení je asi v nedohlednu, skupiny aktivistů volají po alespoň částečné regulaci a větších investicích do kultury a místních řemesel. Již dnes se můžete například zúčastnit rychlokurzu vaření s benátskou hraběnkou nebo se něco přiučit od řemeslníků ze čtvrti Cannaregio. Můžete se projet na kajaku či si s místními gondoliéry vyzkoušet veslování vestoje. To vše by mělo přispět k tomu, aby se z Benátek nestal skanzen bez života.

Každý z návštěvníků může této snaze napomoci. Můžeme se kochat všemi krásami Benátek, ale zároveň nesmíme zapomenout na místní obyvatele a jejich kulturu. Po návštěvě náměstí Sv. Marka se vydejme do některého z klidnějších městských zákoutí a chvilku žijme život Benátčanů. Ubytovat se lze v rodinném penzionu, večer zajít na barokní recitál – tím vším pomůžeme přežít tradicím a řemeslům v tomto městě.

Při nákupech se poohlédněte po tradičních řemeslných výrobcích, papírnických potřebách a keramice. Pořiďte si něco od sklářů z ostrova Murano, tradiční masky kupujte jen od zaručeně místních výrobců. Prohoďte pár slov s řemeslnickým mistrem a knihvazačem Paolem Olbim a přitom se nechte unést krásou jeho ručně vyráběných diářů a zápisníků.

Takové nákupy v sobě skrývají kouzlo tajemného a intimního prožitku, neboť jak tvrdí návrhářka Michela Scibilia, „s každou věcí, kterou si koupíte, si odnášíte i její příběh“. Pokud majitel vytuší, že máte o věc opravdu zájem, klidně krámek zavře a stráví s vámi příjemné chvilky nad lahví prosecca. A věřte, že mu nebude vadit, že přichází o další zákazníky.

Benátští lvi

Lvy uvidíte v Benátkách na každém kroku. Najdete je na obrazech, sochách, v erbovních znameních i rukopisech, zdobí budovy, balkóny, mosty, chodby i průchody. Někteří se tváří mírumilovně, jiní bojechtivě; vyskytují se hlavně ve čtvrtích San Marco a Castello. Sedící lev představuje důstojnost státu, lev v chůzi je pak symbolem svrchovanosti Benátek nad jejich državami. Lev sv. Marka nese tradiční zdravici míru a ve válečných časech je zobrazován se zavřenou knihou, jak můžeme vidět například na bráně Arsenalu. Někteří lvi jsou vyobrazeni s taseným mečem v tlapě. Napoleonští vojáci si byli velmi dobře vědomi symboliky benátských lvů, a proto jich mnoho zničili; mnohé sochy, například ty na Dóžecím paláci, jsou tudíž pouhými replikami.

Stručná historie

Je těžké tomu uvěřit, ale toto nevelké město bývalo kdysi slavným centrem nejbohatšího a nejmocnějšího evropského státu. Ve svém vrcholném období ovlivňovalo takřka veškeré dění v Evropě a bylo místem, kde se utvářela moderní historie.

První Benátčané

Původními obyvateli Benátek byli rybáři a převozníci. K prvnímu většímu osídlení oblasti došlo po invazi Langobardů v roce 568, při níž byli původní obyvatelé vyhnáni z pobřeží Jaderského moře na tzv. lidi, ostrůvky rozeseté po laguně.

Severní oblast Jaderského moře, která byla součástí římské říše, nesla název Venetia. Benátky, jak je známe dnes, vznikaly postupně na ostrůvcích, které zůstaly mimo sféru vlivu langobardského království. Kontrolu nad ostrůvky si zachovávala Byzantská říše prostřednictvím svého centra v Ravenně. Okolo roku 697 se roztříštěné ostrovní komunity sjednotily, na ostrově Malamocco vzniklo jednotné vojenské velení a hlavou nově vzniklého společenství se stal dux neboli dóže. První dóžata byla volena přímo obyvateli ostrovů, přesto byla stále do určité míry podřízena byzantským panovníkům.

Langobardské království bylo roku 774 porobeno armádou Karla I. Velikého. Jeho syn, král Pipin, se roku 810 vydal na tažení s cílem dobýt ostrovní dóžecí společenství. Podařilo se mu obsadit ostrov Malamocco, ale dóže a celá jeho družina stihli uprchnout na Rivo Alto, budoucí Rialto. Zde, na místě dnešního Dóžecího paláce (Palazzo Ducale), vybudovali pevnost.

Svatý patron

Když kolem roku 829 dorazily do města ostatky svatého Marka, byly uloženy v nově vystavěné kapli poblíž Dóžecího paláce. Okřídlený lev sv. Marka se stal symbolem města.

Vznik Benátské republiky

Nově vznikající město se pomalu vymaňovalo z vlivu Byzance a prosperovalo díky své poloze, která mu umožňovala ovládat delty severoitalských řek a okolní moře. Hlavní zisky plynuly z rybolovu, prodeje soli a dřeva a z obchodu s otroky. I přes odpor papeže a byzantského panovníka začali Benátčané od 9. století ve velkém obchodovat s luxusním zbožím z Cařihradu – s obrovskými zisky jej prodávali zbytku Evropy. V této době se již Benátky zcela vymanily z vlivu Byzance a jako demonstraci své síly uloupily roku 829 z tehdy muslimy ovládané Alexandrie tělo sv. Marka. Tento světec se stal patronem města místo dosavadního sv. Teodora, čímž se Benátky definitivně odstřihly od byzantské minulosti.

Lev sv. Marka

Rozšiřování impéria

Benátské loděnice produkovaly stále větší a dokonalejší galéry, díky nimž byly Benátky schopny postavit se na otevřeném moři svému úhlavnímu nepříteli, Dalmácii. Roku 1000 dosáhla benátská flotila významného námořního vítězství a na jeho oslavu tehdy vznikl obřad La Sensa, jehož rekonstrukce se v Benátkách každoročně pořádá do dnešních dní. Od těch dob se staly lodě pod vlajkou sv. Marka postrachem Jaderského moře a východního Středomoří; jejich posádky přepadávaly, loupily a do Benátek přivážely tuny kořisti. Republika nebývale bohatla a brzy získala přídomek Serenissima (Nejjasnější republika) nebo také „Královna moří“.

Roku 1095 začala éra křižáckých výprav a Benátčané ihned vycítili novou příležitost. Díky ideální zeměpisné poloze na pomezí Evropy a Východu se Benátská republika stala hlavním dodavatelem lodí a výzbroje pro vojska křesťanských rytířů. Zisk z tohoto obchodu byl samozřejmě opět velmi tučný...

Opravdové žně přinesl Benátkám rok 1204, kdy se křižákům, vedeným 90letým dóžetem Enricem Dandalem, podařilo vyplenit Cařihrad. Kořist byla opravdu bohatá; její součástí byly například čtyři bronzové sochy koní, které dnes zkrášlují chrám sv. Marka. Nyní již nebylo žádných pochyb o tom, že Benátská republika se stala opravdovou světovou velmocí. Pod její kontrolou byly všechny důležité obchodní stezky do Egypta a na Krym.

Marco Polo opouští Benátky

Ke konci 13. století došlo k částečnému omezení moci dóžat a republika se stala měšťanskou oligarchií. Postupem času přišla dóžata i o zbytky svých pravomocí, stala se jakýmisi palácovými loutkami a jejich jedinou povinností bylo ukazovat se při pompézních státních oslavách a ceremoniálech. Po roce 1310 už nebyla do ústavy republiky zanesena ani jedna změna, a to až do pádu republiky v roce 1797.

Války a intriky

Po většinu 14. století soupeřily Benátky s Janovem o zisky z obchodu s otroky a obilím v oblasti Černého moře. Další boje sváděla republika na obchodních stezkách vedoucích ze Středomoří do Brugg a Antverp, které byly skvělým odbytištěm pro koření a zdrojem vyhlášeného vlámského sukna, anglické vlny a cínu. Poslední fáze otevřené války s Janovskou republikou se v roce 1379 nevyvíjela pro Benátky příliš dobře – janovská flotila zajala či potopila několik benátských lodí. Po pádu přístavu Chioggia, ležícího jižně od Benátek, se zdál osud Benátské republiky zpečetěn. Benátčané však přístav dobyli zpět a roku 1380 Janovská republika kapitulovala.

14. století přineslo problémy i na domácím poli. Roku 1310 se skupina šlechticů pod vedením Baiamonteho Tiepola pokusila zavraždit dóžete a chopit se moci; jejich revolta však byla rychle potlačena. Mezi lety 1347 a 1349 byla téměř polovina z tehdejších 120 000 obyvatel města zdecimována morem. Dalších 20 000 Benátčanů zemřelo při epidemii v roce 1382 a na následující tři století se mor stal běžnou součástí zdejšího života.

Benátská republika se tehdy zaměřila na rozšiřování svých pozemních hranic. Město se ekonomicky prudce rozvíjelo, zvyšující se počet obyvatel a množící se manufaktury všeho druhu potřebovaly dostatečné zásoby jídla, dřeva a kovů. Republika postupně expandovala na sever, kde však brzy narazila na tuhý odpor. Roku 1425 vypukla válka v Lombardii; proti Benátské republice se spojily Milán, Florencie a Neapol ve snaze zabránit další expanzi svého mocného souseda.

Marco Polo

Nejslavnější ze všech Benátčanů přiblížil ve 13. století Evropanům exotickou a tajemstvími opředenou Asii. I přes určité pochyby současných učenců Marcu Polovi stále věříme jeho příběh o dvacetiletém přátelství s Kublajchánem i to, že byl prvním vyslancem západního světa, který se mohl po Číně volně pohybovat. Podle legendy jej po návratu z Číny nikdo nebral vážně a jeho vyprávění nikdo nevěřil až do té doby, než rozpáral švy svého oděvu a po zemi se rozkutálely šperky a drahé kamení.

Nové hrozby v období „zlaté éry“

S blížícím se pádem Byzantské říše Benátky pomalu přicházely o svého východního spojence a začaly být ohrožovány Osmanskou říší. Benátčané nebrali tuto hrozbu příliš vážně, mladého sultána Mehmeda II. Dobyvatele nepovažovali za schopného vladaře a k obraně Cařihradu vyslali slabě vyzbrojené vojsko. Není tedy divu, že již v roce 1453 Turci Cařihrad obsadili, a tím zasadili těžkou ránu obchodním zájmům Benátek. Benátky sice zůstaly hlavní námořní velmocí ve Středomoří, nicméně tyto události předznamenaly pozvolný pokles jejich slávy.

Přestože úspěchů na mezinárodním poli bylo stále méně, město zažívalo neuvěřitelný boom. Žádná stavba v západním světě se nemohla vyrovnat okázalosti Dóžecího paláce a žádný svatostánek neoplýval tolika poklady jako benátský chrám sv. Marka. Ve městě působila řada věhlasných malířů, například Bellini, Giorgione, Carpaccio, Tintoretto, Veronese či Tizian, a své revoluční koncepty zde prosazoval slavný architekt Andrea Palladio. V té době byly Benátky stále místem s fungující ekonomikou a kulturně nejbohatším evropským městem.

Dóže Loredan od Belliniho

Mračna se však nad republikou stahovala víc a víc. Roku 1498 proplul Vasco da Gama kolem mysu Dobré naděje až do Indie, čímž otevřel cestu novým obchodům a v podstatě ukončil monopol Benátek na obchod s kořením. Objevení Ameriky bylo poslední ranou benátským obchodním zájmům. Misky vah se začaly překlápět na stranu Španělska a Portugalska a zatímco obchod s Novým světem vzkvétal, obchodní stezky do Orientu, zajišťující prosperitu Benátek, pomalu upadaly v zapomnění.

Úpadek

Roku 1494 využily Benátky francouzské invaze do Itálie a pokusily se získat další italská území. Tento akt vzbudil v celé Evropě pobouření a roku 1508 byla pod záštitou papeže Julia II. a španělského krále vytvořena protibenátská aliance zvaná Liga z Cambrai. Vypukla sedmiletá válka, která se z počátku nevyvíjela pro republiku příliš dobře. Její žoldnéřská armáda se téměř rozpadla a jedno město za druhým se vzdávalo nepříteli. Třenice uvnitř Ligy však postupně vedly k jejímu zániku a Benátské republice se nakonec podařilo svá území uhájit. Válka však Benátky vyčerpala a definitivně ukončila éru jejich expanzivní politiky. Italská území si v té době stále více podroboval císař Karel V. a Benátská republika se nyní soustředila spíše na zachování své nezávislosti.

Stále mocnější Osmanská říše expandovala do jižního a východního Středomoří. Nově utvořená Svatá liga, v jejímž čele stála právě Benátská republika, tureckou flotilu porazila v námořní bitvě u Lepanta roku 1571. Spojenci Benátek se však příliš obávali jejich mocenského vzepětí a přinutili Benátky k uzavření nevýhodné mírové smlouvy, jejíž součástí bylo přenechání Kypru Osmanské říši.

Pohled na Dóžecí palác v Benátkách (okolo 1755) od Canaletta

Mezi lety 1575 a 1577 opět řádil v Benátkách mor a populace poklesla ze 150 000 na 100 000. Benátky nadále ztrácely politický vliv, přesto lze 16. a 17. stol. nazvat obdobím relativní prosperity. Do města přicházeli židovští uprchlíci ze Španělska a Itálie, jejichž znalosti a kontakty byly neocenitelné. Vrcholu tehdy dosáhla především hudba – v 17. stol. působil ve městě Claudio Monteverdi, v 18. stol. pak Antonio Vivaldi. Tradice výtvarného umění pokračovala díky Tiepolovi či Canalettovi, věhlas divadla pozvedl svým pojetím commedie dell’arte Carlo Goldoni. Benátky se v té době stávaly jakousi evropskou zábavní zónou – městem karnevalů a hazardních her.

Konec republiky

Na konci 18. století pochodovala Evropou napoleonská vojska. Benátčané si toho byli velmi dobře vědomi, ale nebylo v jejich silách s tím cokoliv udělat. Napoleon vstoupil do města a vládu nad republikou převzala demokratická rada pod francouzskou vojenskou ochranou. Roku 1797 abdikoval poslední dóže Ludovico Manin, dóžecí rada sebe sama rozpustila a Serenissima přestala po mnoha staletích existovat. Napoleonská vojska zůstala ve městě pouhých pět měsíců, poté převzal kontrolu nad Benátkami rakouský dvůr. Během zmíněných pěti měsíců se francouzským vojákům podařilo město dokonale vyplenit, zcela zničen byl například Arsenale. Již za pár let, po porážce Rakouska v bitvě u Slavkova roku 1805, se Napoleon do Benátek vrátil a vyhlásil zde tzv. Italské království. To mělo však krátký život.

Další změna nastala po bitvě u Waterloo. Pány Benátek se opět stali Rakušané, kteří zde vládli až do roku 1866. Benátčané se na ně dívali spatra, a to i přesto, že do Benátek vrátili umělecké poklady uloupené Napoleonem. Roku 1846 byly Benátky poprvé spojeny s pevninou železničním mostem. V roce 1848 zde vypuklo protirakouské povstání pod vedením Daniela Manina a rakouská posádka byla z Benátek vyhnána; provizorně vyhlášená republika však fungovala pouhý rok. Po porážce Rakouska Pruskem v roce 1866 se Benátčané jednoznačně vyslovili pro vstup do nově vznikajícího Italského království.

Casa nebo palazzo?

Až téměř do konce 17. století byl Dóžecí palác jedinou budovou ve městě, která mohla být nazývána palazzo. Všechna ostatní panská sídla, byť sebevíce honosná, byla označována jednoduše casa (dům), často zkracováno na Ca’. Ani poté, co bylo přejmenování na palazzi povoleno, mnozí vlastníci této možnosti nevyužili, a proto jsou dodnes mnohé palácové stavby označeny jako Ca’ d’Oro, Ca’ da Mosto a podobně.

Dnešní podoba města

Benátky mají to štěstí, že zůstaly téměř nedotčeny světovými válkami. Velkým problémem se stalo vybudování přístavu a rafinerie v Porto Marghera ve 20. letech minulého století – oba projekty silně znečistily zdejší vody. Opravdovou pohromou však byly záplavy v roce 1966. Jen díky velkému úsilí italských i mezinárodních organizací mohly být vážně poničené památky zrestaurovány do původního stavu.

Projekt MOSE je kontroverzním projektem stavby protipovodňových bariér, který by měl být dokončen v roce 2015. Systém mobilních stavidel a hrází se třemi umělými průplavy má za cíl regulovat hladinu vody v laguně, a bránit tak opakovaným záplavám. Každoroční zimní povodně doposud nutí místní i turisty nazout si gumáky a pohybovat se po povalových chodnících. Projekt stavby mobilních hrází je podporován nadací Venice in Peril. Faktem zůstává, že ani hráze, ani stavidla nevyřeší problém se zvyšováním hladiny světových oceánů a postupným klesáním laguny, způsobeným rozsáhlým bagrováním průplavů.

Sezónní záplavy acqua alta (vysoká voda) jsou způsobené kombinací přílivu a větrů scirocco. Dochází při nich k prudkému přívalu vody do laguny a zaplavení centra města. Acqua alta přichází zejména na podzim a v zimě, když je nízký tlak vzduchu a je úplněk či novoluní. Celé Benátky leží ve výšce asi 1 m n. m., a tak k zaplavení rozsáhlých oblastí města „stačí“ přílivová vlna o výšce větší než 1,4 metru. Nejhůře bývá postižena oblast okolo náměstí Sv. Marka, která je položena nejníže.

Příznivci katastrofických scénářů tvrdí, že Benátky budou tou nejslavnější obětí přicházejících klimatických změn. Jiní, jako např. spisovatel Jonathan Keates, naopak vidí světélko naděje: „Existence Benátek se odvíjí od přirozené lidské touhy vzepřít se osudu.“

Zatopené náměstí Sv. Marka

Historické milníky

6. st. n. l.

První osadníci se usazují v oblasti laguny.

696

Paoluccio Anafesto je zvolen prvním dóžetem.

829

Tělo sv. Marka je uloupeno v Alexandrii a převezeno do Benátek.

991–1008

Vláda dóžete Pietra Orseola II. Rozvoj spolupráce s Byzancí.

1104

Založení Arsenalu.

1202–4

Cílem čtvrté křižácké výpravy se na nátlak Benátek stává Cařihrad, který je dobyt a vypleněn.

1347–9

Téměř polovina obyvatel Benátek umírá na následky morové epidemie.

1405

Benátky získávají od Milána Veronu.

1423

Zvolení dóžete Francesca Foscariho, začíná expanze Benátek do Bergama, Brescie a části Cremony.

1453

Dobytí Cařihradu Turky, předzvěst vpádu Osmanů do Evropy.

1498

Vasco da Gama doplouvá do Indie, končí éra benátského monopolu na obchod s kořením.

1571

Drtivá porážka Turků v námořní bitvě u Lepanta.

1797

Napoleon vstupuje do Benátek, Benátská republika zaniká.

1815

Vídeňský mír přisuzuje Benátsko Rakousku.

1848

Protirakouské povstání vedené Danielem Maninem.

1866

Benátky se stávají součástí sjednocené Itálie.

1914–18

1. světová válka, Benátky jsou zasaženy více než 600 bombami.

1920–30

Stavba obchodního přístavu a rafinerie ve čtvrti Marghera.

1966

Katastrofální záplavy v Benátkách.

1979

Obnovena tradice benátského karnevalu.

1994

Schválení projektu MOSE, stavby mobilních protipovodňových bariér.

1996

Největší záplavy za posledních 30 let; požár v opeře La Fenice.

2008

Velký kanál překlenut mostem Calatrava.

2009

Centrum současného umění Punta della Dogana otevírá své brány.

2012

Mohutné záplavy, acqua alta dosahuje výšky 1,49 m.

2013

Počet obyvatel Benátek poprvé klesá pod 60 000.

2014–15

Plánované dokončení kontroverzního projektu MOSE.

Koniec ukážky

Table of Contents

Obálka

Top 10 zajímavostí

Ideální den v Benátkách

Úvod

Stručná historie

Historické milníky

Kam se vydat

San Marco

Castello

Dorsoduro

San Polo a Santa Croce

Cannaregio

Na hladině canal grande

Ostrovy

Volný čas

Zajímavosti

Benátští lvi

Marco Polo