1   Výslovnost

1.1   Francouzská abeceda

a

[a]

h

[aʃ]

o

[o]

v

[ve]

b

[be]

i

[i]

p

[pe]

w

[dublve]

c

[se]

j

[ʒi]

q

[ky]

x

[iks]

d

[de]

k

[ka]

r

[εʀ]

y

[igrεk]

e

[ə]

l

[εl]

s

[εs]

z

[zεd]

f

[εf]

m

[εm]

t

[te]

g

[ʒe]

n

[εn]

u

[y]

1.2   Přehled výslovnosti francouzských písmen a spřežek

Souhlásky

b

[p] [b]

h

nevyslovuje se

c

[k], před e, i, y [s]

j

[ʒ]

ç

[s]

ph

[f]

cc

[k], před e, i, y [ks]

q

[k]

ch

před samohláskou [ʃ]

s

na začátku slova [s]

před souhláskou [k]

mezi dvěma samohlás. [z]

d

[d]

ss

[s]

f

[f]

t

[t], před i+samohláska [s]

g

[g], před e, i, y [ʒ]

w

[v]

gn

[ɲ]

x

[ks], ex+samohláska [gz]

Souhlásky k, l, m, n, p, v, z mají v zásadě stejnou výslovnost jako v českém jazyce. Většina souhlásek na konci slova se nevyslovuje.  Samohlásky

a, à, â

[a]

eu, eû, œ

[ø] nebo [œ]

ai, aî

[e] nebo [ε]

i, ï, î, y

[i]

au

[o]

o

[o] nebo [ɔ]

e

[ε]

ô

[o]

é, ez, er

[e]

ou, oû

[u]

è, ë, ê, ei

[ε]

u, û

[y]

Polosamohlásky

oi, oy

[wa]

ui, uy

[wi]

ay + samohláska

[εj]

i + samohl., il (na konci), ill, y + samohl.

[j]

Nosové samohlásky

an, am, en, em

[ɑ̃]

in, im, yn, ym

[ε̃]

on, om

[ɔ̃]

un, um

[œ̃]

Zvláštní případy

*  temné e: neurčitá krátká samohláska, která zazní na konci českého „b, h, n“. V mluvené francouzštině se často vynechává nebo je vyslovena jen náznakově:

que [kə], demain [dəmε̃]

*  -ve, -ze, -gue, -be, -de ap.: temné -e na konci slova brání spodobě, zachovává se tak původní výslovnost. Jeho přidání na konec slova „oživuje“ jinak nečtené souhlásky:

muse [myz], vide [vid]; que je lave [kə ʒ lavə], il part [il paʀ] - qu'il parte [kil paʀt]

*  x: vedle výše popsaných možností se může zejm. v číslovkách vyslovit ještě jako:

[s]: six, dix, soixante

[z]: sixième, dixième, deuxième

*  ch: se v některých slovech přejatých z řečtiny před samohláskami a dále na konci slova vyslovuje jako [k]:

Munich [mynik], psychiatre [psikjatʀ], ale: psychique [psiʃik]

*  ti + samohláska: vyslovuje se většinou jako [sj]:

nation [nasjɔ̃], initial [inisjal], partiel [paʀsjεl]

Ale: tien [tjε̃], partie [paʀti], garantie [gaʀɑ̃ti]

často když sti+samohláska: Sébastien [sebastjε̃]

často když éti+samohláska: chrétien [kʀetjε̃]

substantiva končící na -tier: métier [metje]

*  u: většinou se vyslovuje jako [y], ale v přejatých slovech končících na „-um“ jako [o] a ve slovech přejatých z angličtiny i jako [ø]:

référendum [ʀefeʀɑ̃dɔm], club [kløb], pub [pøb]

*  [ɔ]: vyslovuje se v přízvučné slabice s o zakončené souhláskou a nepřízvučné slabice s o:

noble [nɔbl], horloge [ɔʀlɔʒ], poly [pɔli], ale také Paul [pɔl]

Na rozdíl od: chose [ʃoz] («-os-»), lavabo [lavabo] (slabika nezakončená souhláskou), beau [bo] («eau»), côté [kote] («ô»)

*  ç: používá se pro zachování výslovnosti [s] před a, o, u, např. často v časování:

recevoir - reçu, commencer - nous commençons, cela - ça

*  g: obdobně pro zachování výslovnosti [ʒ] před a, o vkládáme -e-, opět i u časování:

manger - nous mangeons, exiger - il exigea

*  Pro vyslovené [s] má francouzština sedm různých možností grafického zápisu: s, ss, c, ç, t, sc, x:

sans, finissons, cela, ça, nation, scier, six

1.3   Vázání

Francouzština si libuje v plynulém navazování jednotlivých slov v rámci jakýchsi rytmických celků. Tento jev nazýváme vázání (liaison) a spočívá v tom, že se vedle stojící slova přečtou jako jedno, na jeden nádech, s jedním přízvukem na konci:

très joli [tʀεʒɔli], trop gras [tʀogʀa], un beau livre [œ̃bolivʀ]

Při vázání se koncová souhláska *  buď nečte, a to před jinou souhláskou nebo před dyšným h:

assez petit [asep(ə)ti], les Hongrois [leɔ̃gʀwa]

*  nebo se vysloví, a to před slovem začínajícím na samohlásku nebo němé h:

trop aimable [tʀopεmabl], il est habile [iletabil], un bel homme [œ̃bεlɔm]

Výslovnost některých souhlásek se při vázání mění:

-d se čte jako [t]: un grand ami [œ̃gʀɑ̃tami]

-g se čte jako [k]: un long arrêt [œ̃lɔ̃kaʀε]

-s se čte jako [z]: les yeux [lezjø]

-x se čte jako [z]: de beaux ongles [dəbozɔ̃gl]

-f se čte jako [v] pouze v číslovce neuf při udávání času.

neuf heures [nœvœʀ], neuf ans [nœvɑ̃]

Ale: neuf enfants [nœfɑ̃fɑ̃]

Nosovky: při vázání vyslovíme i koncové n, přičemž se *  nosovka zachová, a to u [ɑ̃] a [œ̃]:

en avril [ɑ̃navʀil], aucun enfant [okœ̃nɑ̃fɑ̃]

*  nebo zanikne, a to u [ε̃] a [õ] s výjimkou slov „bien“, „rien“ a „on“:

un certain étudiant [œ̃sεʀtεnetydjɑ̃], le bon usage [ləbɔnyzaʒ]

Ale: on avait [ɔ̃navε], rien entendu [ʀjε̃nɑ̃tɑ̃dy]

Nutno však mít na paměti, že nevážeme vždy a všude. Rozlišujeme:  Vázání povinné

u slov gramaticky a významově úzce spjatých *  člen + podstatné jméno

des œufs [dezø], les articles [lezaʀtikl]

*  ukazovací nebo přivlastňovací zájmeno nesamostatné + podstatné jméno

ces odeurs [sezɔdœʀ], leurs images [lœʀzimaʒ]

*  přídavné jméno + podstatné jméno

chers amis [ʃεʀzami], nos études [nozetyd]

*  zájmeno + sloveso

ils entrent [ilzɑ̃tʀ], vous avez [vuzave]

*  číslovka

deux heures [dœzœʀ], cent ans [sɑ̃tɑ̃]

*  sloveso + doplněk

elle est aimable [εletεmabl], nous sommes utiles [nusɔmzytil]

*  jednoslovné příslovce

très urgent [tʀεzyʀʒɑ̃], plus offensant [plyzofɑ̃sɑ̃]

*  jednoslabičná předložka

dans un instant [dɑ̃zœ̃nε̃stɑ̃], chez elles [ʃezεl]

Vázání zakázané

*  spojka et

doux et ardent [dueaʀdɑ̃]

*  před dyšným h

les héros [leeʀo], les haies [leε]

*  zájmeno a následující slovo v inverzi

Avez-vous eu de la chance ? [avevuy dəlaʃɑ̃s]

*  samostatné zájmeno

Celles auxquelles on pensait. [sεl okεlõpɑ̃sε]

*  před oui, huit, onze

mais oui [mεwi]

tous les huit ans [tuleɥitɑ̃]

leurs onze chiots [lœʀɔ̃z ʃjɔ]

*  po podstatném jméně v jednotném čísle

un chien ombrageux [œ̃ʃjε̃ ɔ̃bʀaʒø]

*  po quand, comment, combien v otázkách

Quand avez-vous temps ? [kɑ̃ avevutɑ̃]

Comment y aller ? [kɔmɑ̃ iale]

Combien en as-tu ? [kɔ̃bjε̃ ɑ̃naty]

*  v datech

le trois avril [lə tʀwɑ avʀil]

Vázání nepovinné

*  podstatné jméno v množném čísle + přídavné jméno

liaisons intimes [ljεzɔ̃zε̃tim] nebo [ljεzɔ̃ ε̃tim]

*  sloveso + doplněk

Il partit aussitôt. [ilpaʀtitosito] nebo [ilpaʀti osito]

*  podstatné jméno v množném čísle + sloveso

Les mères ont toujours raison. [lemεʀzɔ̃ tuʒuʀʀεzɔ̃] nebo [lemεʀ ɔ̃ tuʒuʀʀεzɔ̃]

Běžná mluvená francouzština stále více od vázání upouští, vázání v nepovinných případech se tak omezuje na spisovný jazyk. A to přesto, že vázání někdy může napomoci ke správnému pochopení významu sdělení:

un savant aveugle [savɑ̃tavœgl]    učený slepec

un savant aveugle [savɑ̃ avœgl]    slepý učenec

2   Podstatná jména

2.1   Množné číslo podstatných jmen

Tvoření: přidáním koncovky -s, která se, s výjimkou vázání, nevyslovuje.

billet - billets, livre - livres, pré - prés, boîte - boîtes, page - pages

Začíná-li podstatné jméno samohláskou nebo němým h, je mn. č. v ústním projevu zvýrazněno vázáním

l'article [laʀtikl] - les articles [lezaʀtikl]

une armoire [ynaʀmwaʀ] - des armoires [dezaʀmwaʀ]

quel hôtel [kεlotεl] - quels hôtels [kεlzotεl]

Ostatní způsoby tvoření množného čísla

KONCOVKA

MN. Č.

PŘÍKLAD

VÝJIMKY

-s/-x/-z

nemění se

cas, voix, gaz

-eau/-au/-eu

-x

noyaux, cheveux

pneus, bleus, landaus

-ou

-ous

trous

bijoux, cailloux, choux, genoux, hiboux, joujoux, poux

-al

-aux

journaux

bals, cals, carnavals, chacals, chorals, festivals, récitals, régals

-ail

-ails

détails, rails

baux, coraux, émaux, soupiraux, travaux, vantaux, vitraux

Některá podstatná jména mají dva různé tvary množného čísla. Oba tyto tvary pak mají význam buď stejný:

ail - ails, aulx

idéal - idéals, idéaux

val - vals, vaux

nebo se významově liší:

aïeul - aïeuls (prarodiče), aïeux (předkové)

ciel - ciels (nebe jako nebeská klenba či nebesa nad postelí), cieux (nebesa v náboženském smyslu)

œil - yeux (oči), œils (oka - ve složeninách)

Pomnožná podstatná jména se s češtinou někdy shodují:

les lunettes    brýle (ale: la lunette = dalekohled)

les fiançailles    zásnuby

Často se však liší. Buď jsou pomnožná jen ve francouzštině:

les archives    archiv

les mathématiques    matematika

nebo pouze v češtině:

le pantalon    kalhoty

la porte    dveře

Množné číslo podstatných jmen složených

Tvoření: *  U složených podst. jmen, která tvoří jedno slovo psané dohromady, se znak mn. č. připojuje na konci:

le contrepoison - les contrepoisons, le passeport - les passeports

Výjimka:

Madame

Mesdames

Mademoiselle

Mesdemoiselles

Monsieur

Messieurs

*  U podst. jmen tvořených dvěma souřadnými podstatnými jmény spojenými spojovníkem přibírají znak mn. č. obě složky:

le chou-fleur - les choux-fleurs

le wagon-restaurant - les wagons-restaurants

*  U podst. jmen tvořených podstatným a přídavným jménem (nebo naopak) přejímají znak mn. č. obě složky:

le beau-frère - les beaux-frères

le cerf-volant - les cerfs-volants

le coffre-fort - les coffres-forts

Pomnožná podst. jm. tedy: les beaux-arts, les belles-lettres

*  U podst. jmen tvořených dvěma přídavnými jmény přejímají znak mn. č. také obě složky:

le sourd-muet - les sourds-muets

le nouveau-marié - les nouveaux-mariés

le nouveau riche - les nouveaux riches

Výjimka: le nouveau-né - les nouveau-nés, kde je nouveau chápáno jako příslovce, totéž les haut-parleurs.

*  U podst. jmen tvořených dvěma podst. jmény, z nichž jedno blíže určuje druhé, přebírá znak mn. č. jen první z nich (to určované):

la pomme de terre - les pommes de terre, un arc-en-ciel - des arcs-en-ciel, la station-service - les stations-service

le petit-beurre - les petits-beurre (petits (biscuits) au beurre)

Má-li podst. jm. složené charakter zpodstatnělého rčení, nemění se vůbec.

un tête à tête - des tête à tête, un pot-au-feu - des pot-au-feu

*  U podst. jmen obsahujících slovesný tvar a podst. jméno sloveso znak mn. č. nepřebírá, podst. jméno jen někdy, a to dle věcného významu:

le tire-bouchon - les tire-bouchons (počitatelné bouchon)

le gratte-ciel - les gratte-ciel (nepočitatelné ciel)

le porte-bonheur - les porte-bonheur (nepočitatelné bonheur)

Totéž: une avant-garde - des avant-gardes (příslovce «avant»)

*  U podst. jména složeného z podst. jména a slovesa spojených předložkou přibírá znak mn. č. podst. jméno:

la machine à laver - les machines à laver, le grain à moudre - les grains à moudre

*  Složené podst. jméno obsahující dva slovesné tvary se v mn. č. nemění:

le laissez-passer - les laissez-passer, le laissez-aller - les laissez-aller

2.1.1   Množné číslo podstatných jmen přejatých

Podstatná jména cizího původu přejatá ve své původní formě a dnes zdomácnělá, přibírají zpravidla obvyklou koncovku -s:

un agenda - des agendas, un concerto - des concertos, un scénario - des scénarios

Podstatná jména nezdomácnělá se buď nemění, nebo zachovávají tvar mn. č. původního jazyka:

le credo - les credo; un gentleman - des gentlemen

Některá některá podst. jm. cizího původu mají v mn. č. dva tvary - původní a francouzský:

le minimum - les minima/les minimums, le match - les matchs/les matches, le soprano - les soprani/les sopranos

Zvláštním případem jsou italské těstoviny, jež přešly do francouzštiny ve tvaru množného čísla, a tak v plurálu většinou navíc přibírají francouzskou koncovku -s:

spaghettis, tortellinis, macaronis

2.2   Rod podstatných jmen

Podstatná jména jsou ve francouzštině buď rodu mužského (masculin), nebo ženského (féminin). Střední rod se zachoval jen u některých zájmen. V některých případech naznačuje rod podstatného jména jeho zakončení nebo přípona. Rod mužský

KONCOVKA

PŘÍKLAD

-age

courage, garage, voyage

-ail

détail, portail, travail

-ard

boulevard, hasard, regard, retard

-eau

bateau, chapeau, manteau

-et

billet, buffet, effet, projet

-ier

cahier, calendrier, escalier, papier

-in

chemin, dessin, moulin, raisin

-isme

alcoolisme, optimisme, romantisme, tourisme

-ment

appartement, document, instrument, monument

Výjimka: šest podst. jmen. ženského rodu - une cage, une image, une nage, une page, une plage, une rage Z hlediska věcného významu jsou mužského rodu zejména názvy:

zlomků:

un tiers, un dixième, un millième

barev:

le bleu, le blanc, le rouge, ale  la couleur blanche

jazyků:

le français, le tchèque, l'espagnol

stromů:

le chêne, le pin, le pommier, le prunier

chem. prvků:

l'argent, l'or, le soufre

Rod ženský

KONCOVKA

PŘÍKLAD

-ade

façade, limonade, marmelade, salade

-esse

finesse, politesse, sagesse, vitesse

-ette

allumette, assiette, omelette, recette

-euse

danseuse, serveuse, vendeuse

-ine

cabine, cuisine, origine, vitamine

-rie

bijouterie, catégorie, industrie, théorie

-tion

attention, direction, invitation, satisfaction

-ure

blessure, chaussure, écriture

Viz též kap. Odvozování příponami.

Výjimka: některá jednoslabičná podst. jm. - le grade, le stade ap. a názvy chemických sloučenin - le chlorure, l'acide ap. Z hlediska věcného významu jsou ženského rodu zejména názvy vědeckých a technických oborů:

astronomie, géographie, histoire, linguistique, psychologie

2.3   Ženský rod

Tvoření

Přidáním koncovky -e k mužskému tvaru podstatného jména. Jejich výslovnost se tím buď: *  nemění, pokud podstatné jméno v mužském rodě končí na samohlásku nebo se jeho koncová souhláska vyslovuje:

un ami [ami] - une amie [ami]

un martyr [maʀtiʀ] - une martyre [maʀtiʀ]

*  nebo mění, pokud podstatné jméno v mužském rodě končí na souhlásku, která se nevyslovuje:

un avocat [avɔka] - une avocate [avɔkat], un cousin [kuzε̃] - une cousine [kuzin], un voisin [vwazε̃] - une voisine [vwazin].

U některých se v důsledku změny výslovnosti kromě připojení koncovky -e navíc píše tupé znaménko nad e v předcházející slabice:

un berger [bεʀʒe] - une bergère [bεʀʒεʀ], un boulanger [bulɑ̃ʒe] - une boulangère [bulɑ̃ʒεʀ]

U některých podst. jmen ženského rodu dochází ke zdvojení nebo změně koncové souhlásky:

KONC. MUŽ.R.

KONC. ŽEN.R.

PŘÍKLAD

-en

-enne

un chien - une chienne

-on

-onne

un baron - une baronne, un lion - une lionne

-el

-elle

un criminel - une criminelle

-at

-atte

un chat - une chatte

-ot

-otte

un sot - une sotte

-e

-esse

un maître - une maîtresse, un tigre - une tigresse

-eur

-euse

un danseur - une danseuse

-teur

-trice

un acteur - une actrice

Viz též kap. Odvozování příponami.

Nosovky přidáním koncovky ženského rodu: *  zanikají, pokud se ke koncovému -n přidá koncovka -(n)e

un sultan [syltɑ̃] - une sultane [syltan]

un politicien [pɔlitisjε̃] - une politicienne [pɔlitisjεn]

un fanfaron [fɑ̃faʀɔ̃] - une fanfaronne [fɑ̃faʀɔn]

un Américain [ameʀikε̃] - une Américaine [ameʀikεn]

un chaton [ʃatɔ̃] - une chatonne [ʃatɔn]

Ale také: un malin [malε̃] - une maligne [maliɲ]

*  nezanikají, pokud se koncovkou ženského rodu oživí výslovnost souhlásky následující po -m a -n

un Flamand [flamɑ̃] - une Flamande [flamɑ̃d]

un savant [savɑ̃] - une savante [savɑ̃t]

Některá podstatná jména mají stejný tvar v rodě mužském i ženském:

un enfant - une enfant, un élève - une élève, un artiste - une artiste

Někdy mají tvary obou rodů pouze stejný základ:

un fils - une fille, un héros - une héroïne, un roi - une reine

U některých názvů povolání se pro oba rody používá podstatné jméno rodu mužského:

athlète, auteur, chef, docteur, écrivain, ingénieur, médecin, peintre, professeur ap.

Pro upřesnění rodu se k nim někdy připojuje slovo femme nebo madame nebo se opíše stylisticky:

femme de lettres    spisovatelka (v Kanadě ale běžně „écrivaine“)

femme auteur    autorka (v Kanadě ale běžně „auteure“)

madame le ministre    ministryně

Někdy se podobně jako v češtině ženský a mužský rod tvoří dvěma rozdílnými slovy:

coq – poule    kohout – slepice

parrain – marraine    kmotr – kmotra

Kolísání některých slov mezi mužským a ženským rodem

*   aigle

un aigle majestueux    majestátní orel (pták)

l'aigle autrichienne    rakouská orlice (ve znaku)

*   amour

un grand amour    velká láska (jednotné číslo)

les premières amours    první lásky (množné číslo)

*   délice

Ce potage est un vrai délice.    Tato polévka je skutečná delikatesa. (jednotné číslo)

les délices secrètes    tajné slasti (množné číslo)

*   gens

tous les gens sensés    všichni rozumní lidé (přídavné jméno za „gens“)

les bonnes gens    dobří lidé (přídavné jméno před „gens“)

*   œuvre

de grandes œuvres d'art    velká umělecká díla

Ale: un gros œuvre    hrubá stavba

œuvres complètes de Voltaire    sebrané spisy Voltairovy (jednotlivá díla)

Ale: tout l'œuvre de Crébillon fils    (veškeré) dílo Crébillona syna (jako jeden celek)

*   orgue

On a entendu un orgue jouer.    Slyšeli jsme hrát varhany. (jednotné číslo)

les grandes orgues de la cathédrale    velké katedrální varhany (množné číslo)

*   pâque

la Pâque    židovský svátek Pesah, ortodoxní Velikonoce

les Pâques célébrés le...    Velikonoce v západním křesťanství

Joyeuses Pâques !    Veselé Velikonoce! (přídavné jméno před substantivem les Pâques). Ale také:

Pâques fleuries    Květná neděle

3   Přídavná jména

Ztraceno v terminologii? Aby se nic takového nestalo, je třeba hned na začátku zdůraznit, že francouzština dělí svá přídavná jména jinak než čeština, ne každé francouzské adjectif je tedy totéž, co české přídavné jméno. Naopak velká část těchto adjectifs jsou v češtině zájmena a číslovky. Rozlišujeme tři velké skupiny adjectifs: 1.  adjectifs pronominaux neboli zájmenná přídavná jména, v češtině prostě zájmena: *  adjectifs possessifs (přivlastňovací zájmena)

notre maison    náš dům

*  adjectifs démonstratifs (ukazovací zájmena)

cette maison    tento dům

*  adjectifs indéfinis (neurčitá zájmena)

certaines maisons    některé domy

*  adjectifs interrogatifs (tázací zájmena)

quelle maison ?    který dům?

*  adjectifs relatifs (vztažná zájmena)

laquelle maison    který dům

2.  adjectifs numéraux neboli číslovky: *  adjectifs numéraux cardinaux (základní číslovky)

six bières    šest piv

*  adjectifs numéraux ordinaux (řadové číslovky)

la sixième bière    šesté pivo

3.  adjectifs qualificatifs neboli česká přídavná jména:

mon cher ami    můj drahý přítel(i)

les deux petits villages    obě vesničky

une orange orange    oranžový pomeranč

Právě touto poslední kategorií francouzských adjectifs, tedy pro Čecha skutečnými přídavnými jmény, se v této kapitole budeme zabývat. Adjectif qualificatif není determinant určující rod a číslo podstatného jména, které doprovází, pouze toto substantivum doplňuje a upřesňuje jeho charakteristiku a význam. Musí být tedy doprovázeno ještě determinantem neboli určovatelem, např. členem, číslovkou nebo zájmenem (tedy vlastně případně i jiným z francouzských adjectifs).

mes deux jolis portables, une nouvelle voiture, les anciens fonctionnaires

Podobně jako u substantiv i u přídavných jmen rozlišujeme rod mužský a ženský, číslo jednotné a množné.

3.1   Rod přídavných jmen

Rod ženský

Tvoření: přidáním koncovky -e k mužskému tvaru.

petit - petite

Pokud tento tvar již na -e končí, další „e“ se nepřidává.

jeune - jeune

Přidáním koncovky -e dochází k těmto jevům: a)  připojení „e“ nemá vliv na výslovnost

joli [ʒɔli] - jolie [ʒɔli]

noir [nwaʀ] - noire [nwaʀ]

b)  připojením „e“ se oživí koncová souhláska

petit [p(ə)ti] - petite [p(ə)tit]

c)  připojením „e“ se změní nosovka na ústní samohlásku

plein [plε̃] - pleine [plεn]

d)  zdvojí se koncová souhláska a výslovnost se: *  nezmění (u přídavných jmen zakončených na -eil,-el)

pareil [paʀεj] - pareille [paʀεj]

*  změní (u přídavných jmen zakončených na -en, -on, -et, -ot, -s, -er)

bon [bɔ̃] - bonne [bɔn]

bas [bɑ] - basse [bɑs]

e)  připojením „e“ za f, c, eur, eux se změní poslední souhláska

actif [aktif] - active [aktiv]

sportif [spɔʀtif] - sportive [spɔʀtiv]

public [pyblik] - publique [pyblik]

menteur [mɑ̃tœʀ] - menteuse [mɑ̃tøz]

heureux [øʀø] - heureuse [øʀøz]

Ale: supérieur - supérieure, meilleur - meilleure

Zvláštnosti

*  Přídavná jména, která mají v mužském rodě dva tvary: druhý tvar se užívá v jedn. č. před podstatným jménem začínajícím na samohlásku nebo němé „h“.

PŘED SOUHLÁSKOU

PŘED SAMOHL. A NĚMÝM H

MNOŽNÉ ČÍSLO

un beau  vase

un bel  homme

de beaux vases/hommes

un nouveau  livre

un nouvel  avion

de nouveaux livres/avions

un vieux  pull

un vieil  homme

de vieux pulls/hommes

un fou  rire

un fol  espoir

de fous rires/espoirs

*  Substantiva aigu, ambigu, exigu, contigu mají v ženském tvaru přehlasované koncové -ë:

aiguë; ambiguë; exiguë; contiguë

*  Ve francouzštině najdeme také poměrně rozsáhlou skupinu přídavných jmen, která mají pouze mužský, respektive ženský tvar:

nations vainqueurs, femme chic, un chouette garçon

*  Některá z nich se navíc vyskytují jen v jednom rodě:

nez aquilin, bouche bée, enceinte

*  Některá přídavná jména mají poněkud zvláštní tvary ženského rodu unikající jakémukoliv jasně definovatelnému pravidlu:

grec - grecque

turc - turque

frais - fraîche

malin - maligne

sec - sèche

Některá přídavná jména ve tvaru mužského rodu mohou zastávat také funkci příslovce:

sentir bon    vonět

parler fort    mluvit nahlas

aller droit    jít rovně

chanter faux    zpívat falešně

A naopak: Elle est bien, cette comédie.    Tato komedie je dobrá.

3.2   Množné číslo přídavných jmen

Tvoření: jako u podstatných jmen přidáním koncovky -s, která se, s výjimkou vázání, nevyslovuje.

intéressant - intéressants [ε̃teʀesɑ̃], petit - petits [p(ə)ti], bleu - bleus [blø], fou - fous [fu]

Ostatní způsoby tvoření množného čísla

KONCOVKA

MN. ČÍSLO

PŘÍKLAD

-s/-x/-z

nic se nepřidává

un ami français - des amis français

-eau

-x

beau - beaux, nouveau - nouveaux

-al/-ial

-aux

amical - amicaux, spécial - spéciaux

Několik příd. jmen zakončených v mužském rodě na -al přijímá v mn. č. běžnou koncovku -s:

banal - banals, bancal - bancals, fatal - fatals, final - finals, fractal - fractals, natal - natals, naval - navals

Některá přídavná jména z této kategorie používají oba tvary množného čísla:

glacial: glaciaux, glacials

jovial: joviaux, jovials

pascal: pascaux, pascals

pluvial: pluviaux, pluvials

tribal: tribaux, tribals

Všimněte si také:

des mots hébreux    hebrejská slova

des bus bleus    modré autobusy

leurs feus père et mère    jejich zesnulí rodiče (přídavné jméno)

les feux de stationnement    parkovací světla (podstatné jméno)

Shoda přídavných jmen s podstatnými jmény v čísle

*  Přídavné jméno rozvíjející podstatná jména obou rodů je vždy ve tvaru rodu mužského množ. č.:

la viande et le dessert excellents    výborné maso a dezert

*  Po výrazech množství (combien, la plupart, tant, un grand nombre ap.) je přídavné jméno (i sloveso) v množném čísle:

Combien de pays sont touchés ?    Kolik zemí je zasaženo?

Un grand nombre de villages ont été ravagés.    Zpustošeno bylo mnoho vsí.

*  Pokud podstatné jméno v množném čísle doprovázejí významově různá přídavná jména, neprovádíme shodu v čísle:

les influences arabe et africaine    arabský a africký vliv

les nationalités française et tchèque    francouzské a české občanství

*  Přídavné jméno doprovázející dvě nebo více podstatných jmen, z nichž je alespoň jedno mužského rodu, přibírá koncovku množného čísla mužského rodu:

atlas des villes et villages fortifiés en France    atlas francouzských opevněných měst a vsí

*  Přídavné jméno doprovázející dvě nebo více podstatných jmen ženského rodu přibírá koncovku množného čísla ženského rodu:

langue et civilisation néerlandaises    nizozemský jazyk a reálie

3.3   Postavení přídavných jmen

Příd. jméno stojí, na rozdíl od češtiny, nejčastěji za podstatným jménem.

la littérature française, une table ronde, un travail fatigant, une soirée dansante

Před podstatným jménem stojí nejčastěji krátká (jedno- nebo dvouslabičná) přídavná jména:

beau, bon, court, grand, gros, jeune, joli, long, mauvais, nouveau, petit, vaste, vieux, vilain...

une double vie    dvojí život

un grand romancier    velký romanopisec

les vieux baraques    staré barabizny

Neurčitý člen des stojící před přídavným jménem se mění na de. V obecné francouzštině se však toto pravidlo často nerespektuje:

de belles fleurs    krásné květiny

de nouveaux clients    noví zákazníci

Postupně rozvíjející přídavná jména mají ve francouzštině opačné pořadí než v češtině:

Les effectifs de la présence militaire française en Afrique sont en diminution.    Počet příslušníků francouzských ozbrojených sil v Africe klesá.

Postavení přídavného jména má vliv na jeho význam: 1.  Přídavné jméno stojící před substantivem má silnější, expresivnější význam, je důraznější. Proto je také často doprovázeno zesilujícím příslovcem:

un très attractif modèle    (skutečně) velmi atraktivní model

d'excellents gâteaux    vynikající koláče

de magnifiques toiles de Poussin    nádherná Poussinova plátna

2.  nebo může být takové adjektivum chápáno v přeneseném slova smyslu: *  ancien

l'ancien directeur    bývalý ředitel

une ville ancienne    starobylé město

*  brave

de braves citoyens    poctiví občané

un chevalier brave    statečný rytíř

*  cher

chers amis    drazí přátelé

une voiture chère    drahé auto

*  curieux

un curieux film    zvláštní film

une voisine curieuse    zvědavá sousedka

*  grand

les grands peintres    velcí malíři

un garçon grand    vysoký chlapec

*  jeune

une jeune fille    dívka

la Jeune Italie    Mladá Itálie

une sportive jeune    mladá sportovkyně

*  pauvre

une pauvre femme    ubohá žena

une femme pauvre    chudá žena

*  propre

leurs propres problèmes    jejich vlastní problémy

les mains propres    čisté ruce

*  riche

une riche journée    bohatý den

un commerçant riche    bohatý obchodník

*  seul

la seule excuse valable    jediná přijatelná omluva

un enfant seul    samotné dítě (bez doprovodu)

*  vrai

de vraies réussites    opravdové úspěchy

une nouvelle vraie    pravdivá novinka

Všimněte si také

drôle je v postavení před podstatným jménem následováno předložkou de:

une histoire drôle    zábavná historka

une drôle de guerre    směšná válka

prochain a dernier se kladou za podstatné jméno pouze v udávání času:

nos prochains rendez-vous    naše příští schůzky

On se rencontre samedi prochain.    Setkáme se příští sobotu.

le dernier roman de Madeleine de Scudéry    poslední román Madeleine de Scudéry

la semaine dernière    minulý týden

y compris, excepté, ci-joint, ci-inclus ci-annexé, mis à part, passé, supposé a nu jsou v postavení před podstatným jménem neměnná:

y compris les filles    včetně děvčat

les filles y comprises    včetně děvčat

ci-annexé la copie    připojená kopie

la lettre ci-annexée    připojený dopis

nu-tête    s holou hlavou, bez pokrývky

la tête nue    s holou hlavou, bez pokrývky

demi je v postavení před podstatným jménem neměnné, následuje-li po něm, shoduje se s ním v rodě, nikdy však v čísle:

une demi-douzaine    půltucet

six heures et demie    půl sedmé

3.4   Stupňování přídavných jmen

Pravidelné stupňování

Tvoření: II. stupeň (komparativ) pomocí příslovce plus, při sestupňování pomocí moins. Při srovnání se ve významu než užívá spojka que. III. stupeň (superlativ) se tvoří pomocí členu le, la, les, který se klade před II. stupeň.

ROD

I. STUPEŇ

II. STUPEŇ

III. STUPEŇ

mužský

grand

plus  grand

le  plus grand

ženský

grande

plus  grande

la  plus grande

On a acheté une télé plus moderne.    Koupili jsme modernější televizi.

les plus belles plages de France    nejkrásnější pláže Francie

un déficit moins important que prévu    deficit menší, než bylo plánováno

les pays les moins développés    nejméně rozvinuté země

Rovněž v případě III. stupně platí pravidlo o stahování určitého členu s předložkami à a de:

le palais du plus riche bourgeois de Vienne    palác nejbohatšího vídeňského měšťana

aide aux plus démunis    pomoc nejpotřebnějším

Superlativ nemá člen, stojí-li před ním zájmeno přivlastňovací:

mon plus grand désir    má největší touha

Stojí-li přídavné jméno v superlativu za srovnávaným podstatným jménem, musíme určitý člen zopakovat dvakrát, a to před podstatným jménem i před příslovcem „plus“ nebo „moins“:

les films les plus vus    nejčastěji sledované filmy.

les pays les moins avancés    nejméně rozvinuté země

Nepravidelné stupňování

mají tři přídavná jména: bon

ROD

POSITIV

KOMPARATIV

SUPERLATIV

mužský

bon

meilleur

le meilleur

ženský

bonne

meilleure

la meilleure

mauvais

ROD

POSITIV

KOMPARATIV

SUPERLATIV

mužský

mauvais

plus mauvais

le plus mauvais

ženský

mauvaise

plus mauvaise

la plus mauvaise

mužský

mauvais

pire

le pire

ženský

mauvaise

pire

la pire

petit

ROD

POSITIV

KOMPARATIV

SUPERLATIV

mužský

petit

plus petit

le plus petit

ženský

petite

plus petite

la plus petite

mužský

petit

moindre

le moindre

ženský

petite

moindre

la moindre

meilleur

Komparativ přídavného jména bon je meilleur. Tvar „plus bon“ je nepřípustný!

Patrick est bon en maths, meilleur en français.    Patrick je dobrý v matematice, lepší ve francouzštině.

moindre

Komparativ přídavného jména petit je ve významu fyzicky menší naopak běžně nahrazován tvarem plus petit:

une plus petite chambre    menší pokoj

Tvar (le) moindre přežívá již pouze v některých ustálených obratech a v přeneseném smyslu:

de moindre qualité    nižší kvality

de moindre importance    menšího významu

C'est la moindre des choses.    To je to nejmenší.

Je n'en ai pas la moindre idée.    Nemám o tom ponětí.

On étudiait l'événement dans ses moindres détails.    Studovali jsme událost do nejmenších detailů. (až do těch nedůležitých)

pire

Komparativ přídavného jména mauvais je ve Francii běžně nahrazován tvarem plus mauvais. Zato Quebeku se s ním setkáte poměrně často:

de plus mauvais résultats    horší výsledky

Tvar „(le) pire“ se používá zejména v přeneseném významu:

L'alcool est pire que le tabac.    Alkohol je horší než kouření.

un voyou de la pire espèce    darebák nejhoršího druhu

Pire má rovněž svůj tvar středního rodu pis, který je knižnější a ještě méně používaný:

II ne me saurait arriver rien de pis.    Nemohlo by se mi stát nic horšího.

Původně byla komparativy také přídavná jména majeur, supérieur, antérieur a další, která se však postupem času významově osamostatnila. V každém případě se nemohou dále stupňovat, neřekneme tedy „plus majeur“ ap.

Komparativ

Českému než odpovídá francouzské que:

Marguerite est plus belle que Jeanne.    Marguerite je krásnější než Jeanne.

Tu es moins expérimentée qu'Arnaud ?    Jsi méně zkušená než Arnaud?

Komparativy můžeme srovnávat pomocí dvojice aussi ... que, v záporu obvykle pas si ... que:

Je suis aussi grande qu'elle.    Jsem stejně tak vysoká jako ona.

Je ne suis pas si grande qu'elle.    Nejsem tak vysoká jako ona.

Monique n'est pas si forte qu'Ève en allemand.    Monique není v němčině tak dobrá jako Ève.

Komparativ lze zesílit pomocí některých příslovcí: bien, (de) beaucoup, d'autant, un peu, (tout) autrement, infiniment, fort ap.:

Cette robe serait bien plus belle.    Ty šaty jsou údajně mnohem hezčí.

C'est un peu plus compliqué.    Je to trošku složitější.

C'est infiniment plus agréable.    To je daleko příjemnější.

légèrement plus petit que son aîné    o málo menší než jeho starší sourozenec

Následuje-li po komparativu vedlejší věta vztažná, můžeme před její přísudek klást tzv. ne explétif.

Elle est plus compétente qu'on (ne) s'y attendait.    Je schopnější, než se čekalo.

Il est moins tard que tu (ne) penses.    Není tak pozdě, jak si myslíš.

V případě, že ke srovnání přidáme další doplňující větný člen, má srovnávaná osoba, věc či skutečnost ve větě přednost před dalšími větnými členy:

Elle est plus forte que moi en maths.    V matematice je lepší než já.

Totéž v superlativu: Elle est la plus forte de tous en maths.    V matematice je ze všech nejlepší.

Superlativ

Superlativ můžeme zesílit přidáním výrazů au monde, du monde, possible, de beaucoup, de loin ap.:

Il est de loin le meilleur de tous.    Je ze všech zdaleka ten nejlepší.

la plus belle fille du monde    nejhezčí dívka na světě

Je veux qu'elle soit la meilleure possible.    Chci, aby byla co možná nejlepší.

Při vymezení superlativu vzhledem ke srovnávaným osobám, věcem či skutečnostem použijeme předložku de:

la voleuse la plus rusée de la galaxie    nejmazanější zlodějka celé galaxie

C'est la voiture la moins vendue de notre catalogue.    To je nejméně prodávané auto z našeho katalogu.

Následuje-li po superlativu vedlejší věta vztažná, je její přísudek v konjunktivu:

C'est la plus belle ville que je connaisse.    To je nejkrásnější město, které znám.

KONIEC UKÁŽKY

Table of Contents

Obálka

1 Výslovnost

1.1 Francouzská abeceda

1.2 Přehled výslovnosti francouzských písmen a spřežek

1.3 Vázání

2 Podstatná jména

2.1 Množné číslo podstatných jmen

2.2 Rod podstatných jmen

2.3 Ženský rod

3 Přídavná jména

3.1 Rod přídavných jmen

3.2 Množné číslo přídavných jmen

3.3 Postavení přídavných jmen

3.4 Stupňování přídavných jmen

4 Členy

5 Zájmena

6 Číslovky

7 Slovesa

8 Podmínka

9 Souslednost časová

10 Zápor

11 Otázka

13 Příslovce

15 Spojky

17 Větná stavba a souvětí

20 Odvozování slov