1   Výslovnost

1.1   Italská abeceda

a

[a]

i

[i]

q

[ku]

y

[ipsilon]

b

[bi]

j

[i lunga]

r

[erre]

z

[dzeta]

c

[tʃi]

k

[kappa]

s

[esse]

d

[di]

l

[elle]

t

[ti]

e

[e]

m

[emme]

u

[u]

f

[effe]

n

[enne]

v

[vu]

g

[dʒi]

o

[o]

w

[vu doppia]

h

[akka]

p

[pi]

x

[iks]

Y se nazývá také i greca.

Písmena j, k, x, y a w se vyskytují jen ve slovech cizího původu a ve vlastních jménech.

jazz, karate, xenòfobo, kayak, week-end

Výslovnost souhlásek a hláskových skupin

ca, co, cu

[ka], [ko], [ku]

cia, cio, ciu

[tʃa], [tʃo], [tʃu]

ci, ce

[tʃi], [tʃe]

gia, gio, giu

[dʒa], [dʒo], [dʒu]

chi, che

[ki], [ke]

chia, chio, chiu

[kja], [kjo], [kju]

gi, ge

[dʒi], [dʒe]

ghia, ghio, ghiu

[gja], [gjo], [gju]

ghi, ghe

[gi], [ge]

gli

[ʎi]

sci, sce

[ʃi], [ʃe]

gn

[ɲ]

scia, scio, sciu

[ʃa], [ʃo], [ʃu]

Ze studijních důvodů budeme v závorkách s výslovností označovat i slovní přízvuk, a to apostrofem před slabikou.

c

Před samohláskami a, o, u a před souhláskami se vyslovuje tvrdě jako [k].

campo [ˈkampo], coprire [koˈprire], cultura [kulˈtura], classico [ˈklassiko], crema [ˈkrema]

Před samohláskami e, i se vyslovuje měkce jako [tʃ].

ceco [ˈtʃeko], cinema [ˈtʃinema]

Pozor! Vloží-li se mezi c a e nebo i ještě písmeno h, vyslovuje se tvrdě. Viz odstavec o písmenu h.

Ve slabikách cia, cio, ciu je třeba dát pozor na to, aby se nevyslovila hláska i.

pancia [ˈpantʃa], cioccolata [tʃokkoˈlata], fanciullo [fanˈtʃullo]

g

Před samohláskami a, o, u a před souhláskami se vyslovuje tvrdě jako [g].

gamba [ˈgamba], gola [ˈgola], anguria [anˈgurja], grazie [ˈgratsje], globale [gloˈbale]

Před samohláskami e, i se vyslovuje měkce jako [dʒ].

gemelli [dʒeˈmelli], ginnastica [dʒinˈnastika]

Pozor! Vloží-li se mezi g a e nebo i ještě písmeno h, vyslovuje se tvrdě. Viz odstavec o písmenu h.

Ve slabikách gia, gio, giu je třeba dát pozor na to, aby se nevyslovila hláska i.

giallo [ˈdʒallo], giocare [dʒoˈkare], giusto [ˈdʒusto]

Slabika gli se před samohláskou nebo na konci slova vyslovuje podobně jako slovenské měkké l' ve spojení s j.

gli [ʎi], figli [ˈfiʎi], moglie [ˈmoʎe]

Souhlásková skupina gn ve výslovnosti odpovídá hlásce ň.

bagno [ˈbaɲo], ogni [ˈoɲi], gnocco [ˈɲokko]

h

Souhláska h se v italštině nevyslovuje.

hobby [ˈobbi], handicap [ˈandikap]

Pokud ale souhláska h následuje za souhláskami c nebo g, způsobuje tvrdou výslovnost těchto hlásek: [k], [g]. *  chi, che

chilometro [kiˈlometro], perché [perˈke]

*  ghi ghe

funghi [ˈfungi], ghetto [ˈgetto]

q

Vyslovuje se jako [k]. Vždy za ním následuje samohláska u a některá další samohláska. V takovém případě u hraje roli polosamohlásky a vyslovuje se podobně jako anglické dvojité w.

questo [ˈkwesto], quando [ˈkwando]

s

Vyslovuje se buďto jako [s] nebo jako [z] podle toho, kde se ve slově nachází: *  Jako [s] se vyslovuje na začátku slova před samohláskou, na konci slova, dále před souhláskami [k], [f], [p] a [t], po souhlásce a v případě, že je hláska s zdvojená.

sole [ˈsole], gratis [ˈgratis], scatola [ˈskatola], sfondo [ˈsfondo], sport [sport], stanza [ˈstantsa], pensare [penˈsare], discutere [disˈkutere], sasso [ˈsasso]

*  Jako [z] se vyslovuje před souhláskami [b], [d], [g], [l], [m], [n], [r] a [v], na začátku i uprostřed slova

sbandare [zbanˈdare], sdegno [ˈzdeɲo], sguardo [ˈzguardo], slitta [ˈzlitta], smarrire [zmarˈrire], snella [ˈznella], svelto [ˈzvelto]

*  a v postavení mezi dvěma samohláskami.

Podle gramatických norem by se mělo v těchto případech vyslovovat [s] (v oficiálních projevech, médiích ap.), ale v současné době je toto pravidlo respektováno čím dál méně. Jinak je tomu v jižní Itálii, kde vyslovuje jako [s] i v hovorovém jazyce.

casa [ˈkaza], cosa [ˈkoza], musica [ˈmuzika]

Slabiky sci, sce se vyslovují jako české slabiky ši, še,

scienza [ˈʃientsa], scemo [ˈʃemo]

slabiky scia, scio, sciu pak jako české slabiky ša, šo, šu.

sciarpa [ˈʃarpa], sciopero [ˈʃopero], prosciutto [proˈʃutto]

Pozor na slova odvozená od slova sci (lyže). U nich se i vyslovuje.

sciare [ʃiˈjare], sciovia [ʃijoˈvija]

z

Vyslovuje se zněle [dz] nebo nezněle [ts]. Jako [dz] se vyslovuje: *  na začátku slova, pokud následují dvě samohlásky nebo další slabika začíná na znělou souhlásku [b], [d], [g], [l], [m], [n], [r], [v] nebo [dz]

zoo [dzoo], zanzara [dzanˈdzara]

*  pokud se vyskytuje mezi dvěma samohláskami

zona [ˈdzona], zero [ˈdzero], ozono [oˈdzono], lo zucchero [loˈdzukkero]

*  v příponách -izzare a -izzazione.

realizzare [realiˈdzare], realizzazione [realidzaˈtsione]

Jako [ts] se vyslovuje: *  na začátku slova, pokud další slabika začíná na neznělou souhlásku [k], [f], [p] a [t]

zappare [tsapˈpare], zaffo [ˈtsaffo]

*  v příponách -anza, -azione, -enza, -izia, -onzolo, -inzola

speranza [speˈrantsa], inflazione [inflaˈtsione], accoglienza [akkoʎiˈentsa]

*  pokud po z následuje io, ia, ie

amicizia [amiˈtʃitsia], poliziotto [poliˈtsiotto], agenzia [aˈdʒentsia], grazie [ˈgratsje]

*  je-li souhláska z zdvojená.

terrazza [terˈratsa], carrozza [karˈrotsa]

Z těchto pravidel však existuje mnoho výjimek.

mezzo [ˈmedzo], azienda [aˈdzienda], zafferano [dzaffeˈrano]

Někdy také dochází ke kolísání ve výslovnosti a je možná obojí výslovnost.

zucchero [ˈdzukkero] i [ˈtsukkero], zio [ˈdzio] i [ˈtsio], zuppa [ˈdzuppa] i [ˈtsuppa]

V italštině nejednou dochází ke změně pravopisu v kmeni slova, a to pro zachování výslovnosti.

mangiare - mangerò, cercare - cercherò, pagare - pagheremo

Zdvojené souhlásky

Ve výslovnosti se toto zdvojení projeví delším trváním hlásky: [ff], [ll], [mm], [nn], [rr], [ss], [vv] nebo koktání podobným pozdržením hlásky: [bb], [tʃtʃ], [dd], [gg], [ddz], [ddʒ], [kk], [pp], [tt]. Při vyslovování však nesmí zaznít dvě hlásky!

cuffie [ˈkuffie], crollo [ˈkrollo], commentare [kommenˈtare], sonno [ˈsonno], porre [ˈporre], passo [ˈpasso]

pubblico [ˈpubbliko], cacciare [kaˈtʃtʃare], addormentare [addormenˈtare], raggruppare [raggrupˈpare], appoggio [apˈpoddʒo]

Pozor! Výslovnost těchto zdvojených hlásek je nutné respektovat, protože některá slova se od sebe liší právě jen zdvojenou hláskou.

caro [kaːro] (drahý) - carro [karro] (vůz)

casa [kaːza] (dům) - cassa [kassa] (pokladna)

copia [koːpja] (kopie) - coppia [koppja] (pár)

nono [noːno] (devátý) - nonno [nonno] (dědeček)

pala [paːla] (lopata) - palla [palla] (míč)

pena [peːna] (trest) - penna [penna] (pero)

Dvojhlásky

V italštině existují dvojhlásky, které se vyslovují jako jedna slabika (diftong), a dvojhlásky, které se vyslovují jako dvě slabiky (hiát). Vždy záleží na kombinaci samohlásek a na přízvuku. Jako jedna slabika (diftong) se vyslovují dvojhlásky tvořené: *  dvěma samohláskami slabými, tj. i, u, pokud je přízvučná druhá z nich,

piuma, più

suino, guida

*  nepřízvučnou samohláskou slabou, tj. i, u, a samohláskou silnou, tj. a, e, o. Platí to i pro opačné pořadí samohlásek.

coppia, fieno, chioma

guardo, guerra, buono

farai, sei, voi

causa, euro

Dvojhlásky ie a uo se nazývají také pohyblivé, protože u slov utvořených od stejného základu se přesunem přízvuku na jinou slabiku mohou měnit na jednoduché e nebo jednoduché o.

viene - veniamo

piede - pedonale

muovo - movimento

buono - la bontà

Jako dvě slabiky (hiát) se vyslovují dvojhlásky tvořené: *  dvěma silnými samohláskami, tj. kombinací samohlásek a, e, o

paese, Aosta

idea, neonato

boa, poesia

*  dvěma slabými samohláskami, pokud je přízvučná první z nich

aprìi, gratùito

*  přízvučnou slabou a nepřízvučnou silnou samohláskou, a to v jakémkoli pořadí

mìa, vìe, Dìo

faìna, ateìsta, egoìsta

prùa, sùe, dùo

paùra, reùccio

Obrácenou čárkou nad samohláskou zde označujeme místo přízvuku.

*  v odvozeninách

rievocare, riaperto, sciare, triàngolo

Trojhlásky

V italštině jsou trojhlásky složeny vždy ze dvou samohlásek slabých (tj. i, u) a jedné silné (a, e, o). Trojhláska se vyslovuje jako jedna slabika.

buòi, tuòi, guài, seguiàmo

1.2   Přízvuk

V italštině je přízvuk pohyblivý. Může stát na: *  poslední slabice, pak se graficky znázorňuje obrácenou čárkou nad samohláskou

caffè, università, parlerò

*  na předposlední slabice - zdaleka nejčastější případ

pane, libro, malato, parlare

*  na třetí slabice od konce

tavolo, regola, psicologo

*  na čtvrté slabice od konce - týká se převážně slovesných tvarů

capitano, scrivimelo

Grafický přízvuk může být naznačen, chceme-li od sebe odlišit slova, která se stejně píší, ale jejich význam je jiný podle toho, kde je přízvuk. Např:

ancora (ještě) - àncora (kotva)

capitano (kapitán) - càpitano (ocitají se)

leggere (lehké) - lèggere (číst)

nettare (čistit) - nèttare (nektar)

nocciolo (líska) - nòcciolo (jádro)

perdono (prominutí) - pèrdono (ztrácejí)

principi (zásady) - prìncipi (knížata)

tendine (záclony) - tèndine (šlacha)

Také jednoslabičná slova se píší s přízvukem, pokud by mohlo dojít k záměně ve významu slova:

la (urč. člen)

là (tam)

e (a)

è (je)

te (tě, ti)

tè (čaj)

se (kdyby)

sé (sebe, se)

si (si, se)

sì (ano)

ne (odtud)

né (ani)

da (od, z)

dà (dává)

che (který, že)

ché (protože)

Ze studijních důvodů budeme v této příručce označovat přízvuk i u všech slov, u nichž se nachází jinde než na předposlední slabice.

1.3   Elize a apokopa

Elize

Elize je vypuštění koncové samohlásky a její nahrazení apostrofem. Pokud slovo začíná na samohlásku a předchozí slovo, které k němu z gramatického hlediska náleží, končí na samohlásku nepřízvučnou, tato se vypustí a místo ní se píše apostrof.

la allergia - l'allergia

una automòbile - un'automòbile

K elizi dochází u: *  členu určitého obou rodů a členu neurčitého ženského rodu

l'àlbero, l'ascensore, l'èstero, l'ìsola, l'unità

un'avventura, un'illusione, un'estate

*  některých předložek v kombinaci se členem

dall'inglese all'italiano

l'uso dell'artìcolo

parto nell'acqua

proverbio sull'amore

Viz tabulka Určitý člen stažený s předložkami.

*  předložky da

d'altra parte, d'ora in poi, d'allora

*  předložky di

d'estate, d'època, d'argento

*  přídavných jmen bello, bella, santo, santa a zájmen quello, quella

un bell'avvenire, una bell'esperienza

Sant'Agostino, Sant'Anna

quell'uomo, quell'ànima

Více k těmto přídavným jménům viz Přídavná jména.

*  slov come a ci před samohláskou e

com'è, com'era

c'è, c'era

*  nepřízvučných zájmen lo, la

L'ho fatto.

L'ha vista.

Pozor! Písmeno h zde není považováno za souhlásku, je pouze grafickým znakem.

*  v ustálených spojeních

nient'altro, mezz'ora, altr'anno, senz'altro, a quattr'occhi

Nepovinně dochází k elizi také u: *  slov questo, questa, alcuna, ciascuna, nessuna, buona a dále grande v obou rodech

quest'anno i questo anno

quest'amica i questa amica

alcun'òpera i alcuna òpera

ciascun'anàlisi i ciascuna anàlisi

nessun'idea i nessuna idea

buon'estate i buona estate

grand'amore i grande amore

grand'amica i grande amica

*  osobních zájmen nepřízvučných mi, ti, si, ci vi, po nichž následuje slovo začínající samohláskou i

M'invita. i Mi invita.

T'indèbiti. i Ti indèbiti.

S'illumina. i Si illumina.

C'invidia. i Ci invidia.

V'irritate. i Vi irritate.

*  příslovcí quando, anche a dove

quand'è

anch'io

dov'era

Apokopa

Apokopou nazýváme jev, kdy se slovo zkracuje o koncové a, e, o nebo o celou koncovou slabiku, je-li nepřízvučná. K apokopě dochází u slov, která s následujícím slovem tvoří jeden významový celek. Toto následující slovo může začínat na samohlásku i souhlásku kromě z, x, gn, ps a s v kombinaci se souhláskou. Na rozdíl od elize se u apokopy nepíše apostrof.

aver letto

Gran Bretagna

S apokopou se nejčastěji setkáme u: *  minulého infinitivu, dvou po sobě jdoucích infinitivů a v některých infinitivních vazbách

aver detto, esser nato

dover lavorare, voler vìvere, poter uscire, saper parlare

far crèscere, veder fare, sentir cantare

aver fame/sete, aver caldo/freddo, star bene, andar male ap.

*  spojení podstatných jmen suora (řeholní sestra) a frate (řeholní bratr) s vlastním jménem

suor Lucia, suor Agnese

fra Ginepro, fra Antonio

*  příslovce ancora

ancor oggi, ancor adesso

*  zájmena quello před souhláskou

quel cretino, quel libro

*  spojení podstatných jmen signore, dottore, ingegnere, professore s vlastním jménem

signor Berlusconi, dottor House, ingegner Eiffel, professor Einstein

*  přídavných jmen buono před souhláskou i samohláskou a grande, santo (před jménem), bello před souhláskou

un buon lavoro, buon appetito

un gran successo, San Paolo, un bel film

Více k těmto přídavným jménům viz Přídavná jména.

*  zájmen alcuno, ciascuno a nessuno, tale, quale před souhláskou i samohláskou

alcun giorno, alcun obbligo

ciascun bambino, ciascun uomo

nessun lìmite, nessun accesso ad Internet

un tal sistema, tal idiota

qual pensiero, qual anno

*  přídavných jmen peggiore, migliore

la peggior malattia

il miglior programma

*  některých ustálených obratů

amor proprio, per amor di giustizia

in fin dei conti

ben fatto, ben trovato

mal di gola, mal d'auto

pian piano

a fior di pelle, a fior di terra

*  přísloví nebo veršů z rytmických důvodů

L'appetito vien mangiando.    S jídlem roste chuť.

rendere pan per focaccia    oplatit stejnou mincí

2   Podstatná jména

Italská podstatná jména se neskloňují. Rozlišujeme u nich rod a číslo. Pády se v italštině vyjadřují pomocí předložek.

Viz kap. Předložky.

2.1   Rod podstatných jmen

Italská podstatná jména mohou být ženského nebo mužského rodu.

2.1.1   Mužský rod

Podstatná jména mužského rodu bývají v italštině nejčastěji zakončena na -o a -e.

libro, punto, salto

mare, cuore, motore

Menší skupina substantiv mužského rodu má koncovku -a. Jsou to především podstatná jména cizího původu.

poeta, problema, dramma, cìnema, pilota, pigiama

Slova cizího původu mužského rodu také často končí souhláskou.

computer, browser, manager, bar, picnic, gas, sport

Několik slov cizího původu je také zakončeno na -i.

àlibi, brìndisi, bìsturi

Mužského rodu bývají slova označující: *  osoby mužského pohlaví

signore, uomo, padre, zio

*  měsíce a dny

aprile, dicembre, lunedì, sàbato

Výjimkou je označení neděle - domenica, která je ženského rodu.

*  pohoří, hory a sopky

i Pirenei, gli Appennini, il Monte Bianco, il Gran Paradiso, il Vesuvio, lo Stromboli

Ale: le Alpi, le Dolomiti, la Marmolada, l'Etna

*  řeky, moře, oceány, jezera

il Po, l'Arno, il Tirreno, l'Atlàntico, il Pacìfico, il Garda, il Trasimeno

Mnoho neitalských řek je ženského rodu.

la Loira, la Moldava

*  země a kraje (s výjimkou zemí a krajů zakončených na nepřízvučné -a nebo -de)

il Portogallo, il Canadà, il Lazio, l'Abruzzo

*  světové strany

il nord, l'est, il sud, l'ovest

*  stromy

il pioppo, l'abete, il melo

*  názvy kovů, hornin a chemických prvků

l'oro, l'argento, il ferro, l'ossìgeno

2.1.2   Ženský rod

Podstatná jména ženského rodu bývají v italštině nejčastěji zakončena na -a a -e.

casa, frequenza, pàgina

parte, moglie, volpe

Malá skupina substantiv ženského rodu má koncovku -o (většinou jde o zkrácené výrazy) nebo -ù.

auto(mòbile), moto(cicletta), foto(grafia), radio(fonia)

virtù, gioventù

Slova cizího původu (obvykle řeckého) ženského rodu mohou také končit na -i:

anàlisi, sclerosi, ipnosi, micosi

Několik slov cizího původu ženského rodu končí také souhláskou:

gang, baby-sitter

Ženského rodu bývají slova označující: *  osoby ženského pohlaví

signora, donna, madre, zia

*  země, světadíly a kraje se zakončením na nepřízvučné -a nebo -de

la Francia, l'Europa, l'Africa, la Calabria, l'Ellade

Ale: il Bengala, il Guatemala, il Venezuela

*  ostrovy

la Sicilia, la Sardegna, la Capri, l'Elba

Ale: il Cipro, il Giglio, il Madagascar

*  plody ovocných stromů

mela, pera, ciliegia, melagrana

*  názvy vědních oborů

matemàtica, biologia, astronomia

Podstatná jména pocházející z cizích jazyků si obvykle ponechávají stejný rod jako v jazyce původním. Původní střední rod se mění na mužský rod.

il collant (z francouzštiny)

la corrida (ze španělštiny)

il lager (z německého das Lager)

Podstatná jména měnící význam podle rodu

U některých podstatných jmen se pomocí rodu rozlišuje význam:

il fine (účel, cíl) - la fine (konec)

il capitale (kapitál) - la capitale (hlavní město)

il lama (lama) - la lama (čepel)

il fonte (křtitelnice) - la fonte (pramen)

il fronte (voj. fronta) - la fronte (čelo)

il panno (látka) - la panna (smetana)

il pianto (pláč) - la pianta (rostlina)

il radio (radium) - la radio (rádio)

il tema (téma, námět) - la tema (obava)

U jiných podstatných jmen určuje rodové zařazení velikost či míru vlastnosti.

il buco (díra) - la buca (jáma)

il cero (vosková svíce) - la cera (vosk)

il gambo (stonek) - la gamba (noha)

lo spillo (špendlík) - la spilla (ozdobná brož)

Existují však i podstatná jména, která mají obojí rod, aniž by se tím podstatně měnil jejich význam.

il tavolo - la tavola (stůl)

l'orecchio - l'orecchia (ucho)

il secchio - la secchia (kbelík)

2.1.3   Přechylování

Tvary ženského rodu u podstatných jmen životných se často odvozují od slov rodu mužského, a to: *  změnou koncového -o na -a

il ragazzo - la ragazza, l'italiano - l'italiana, il figlio - la figlia

*  změnou koncového -tore na -trice

il pittore - la pittrice, l'attore - l'attrice, il direttore - la direttrice

Ale:

il dottore - la dottoressa

*  změnou koncového -e na -a nebo -essa

il signore - la signora, il cameriere - la cameriera, il parrucchiere - la parrucchiera

il professore - la professoressa, lo studente - la studentessa, il conte - la contessa

*  změnou koncového -a na -essa

il poeta - la poetessa, il duca - la duchessa

*  změnou koncového -e nebo -o na -ina

il gallo - la gallina, un eroe - un'eroina

Podstatná jména zakončená -ista, -iatra, -cida a několik podstatných jmen zakončených na -e a -a mají stejný tvar pro mužský i ženský rod:

il comunista - la comunista, il regista - la regista, il tennista - la tennista

il pediatra - la pediatra, il psichiatra - la psichiatra

un omicida - un'omicida, il suicida - la suicida, il fratricida - la fratricida

un intèrprete - un'intèrprete, un erede - un'erede, il prèside - la prèside

il collega - la collega, il patriota - la patriota

Podstatná jména ženského rodu mohou být také utvořena od jiného slovního základu než podstatná jména rodu mužského:

il fratello - la sorella, il padre - la madre, l'uomo - la donna, il marito - la moglie, il maschio - la femmina, il montone - la pècora, il fuco - l'ape

Někdy je však u přechylování (obzvláště u zvířat) nutné použít opisné maschio nebo femmina:

il maschio della tigre - la femmina della tigre

un'aquila maschio - un'aquila femmina

Některá podstatná jména, ačkoli se liší pouze koncovkou -o v mužském rodě a -a v ženském rodě, mají zcela odlišný význam:

il caso

případ

la casa

dům

il pianto

pláč

la pianta

rostlina

il colpo

rána

la colpa

vina

il costo

cena

la costa

pobřeží, svah

il filo

nit, vlákno

la fila

řada

il maglio

kladivo

la maglia

tričko

il mento

brada

la menta

máta

il panno

látka

la panna

smetana

il posto

místo

la posta

pošta

2.2   Množné číslo podstatných jmen

Množné číslo se tvoří koncovkou:  -i

*  u podstatných jmen mužského rodu zakončených na -o, -e a -a

l'amico - gli amici, il gelato - i gelati, il marito - i mariti

il mare - i mari, il pesce - i pesci, il ponte - i ponti

il giornalista - i giornalisti, il tennista - i tennisti, l'autista - gli autisti

*  u podstatných jmen ženského rodu na -e a -o

la cantante - le cantanti, la noce - le noci, la notte - le notti

la mano - le mani

*  Některé nepravidelné tvary:

l'uomo - gli uomini, il dio - gli dei

-e

*  u podstatných jmen ženského rodu na -a

la donna - le donne, la rivista - le riviste, l'amica - le amiche

Podstatná jména mužského rodu zakončená na -co, -go a s přízvukem na druhé slabice od konce mají v množném čísle většinou zakončení -chi, -ghi.

il bosco - i boschi, il tedesco - i tedeschi

l'albergo - gli albergi, il fungo - i funghi

Výjimky:

l'amico - gli amici, il greco - i greci, il nemico - i nemici, il porco - i porci

Podstatná jména mužského rodu zakončená na -co, -go a s přízvukem na třetí slabice od konce mají v množném čísle většinou zakončení -ci, -gi.

il mèdico - i mèdici, il sìndaco - i sìndaci

lo psicòlogo - gli psicòlogi, il teòlogo - i teòlogi

Výjimky:

il càrico - i càrichi, il catàlogo - i catàloghi, il pròfugo - i pròfughi, l'epìlogo - gli epìloghi ap.

Podstatná jména končící na -go, která vyjadřují nějaké povolání, bývají v množném čísle zakončena na -gi.

Podstatná jména ženského rodu zakončená na -ca, -ga tvoří množné číslo pravidelně koncovkami -che, -ghe.

l'oca - le oche, la cuoca - le cuoche

la droga - le droghe, la collega - le colleghe

Podstatná jména ženského rodu na -cia, -gia jsou v množném čísle zakončena: *  na -cie, -gie, jestliže je před -c, -g samohláska nebo pokud je na -i- v koncové slabice přízvuk:

la camìcia - le camìcie

la valìgia - le valìgie

la farmacìa - le farmacìe

l'allergìa - le allergìe

*  na -ce, -ge, jestliže je před -c, -g souhláska

la salsiccia - le salsicce, la freccia - le frecce

la spiaggia - le spiagge, la frangia - le frange

Podstatná jména mají shodný tvar pro jednotné i množné číslo, pokud: *  mají přízvuk na poslední slabice nebo jsou zakončena na souhlásku

l'università - le università, il caffè - i caffè, la città - le città

l'autobus - gli autobus, il film - i film, lo sport - gli sport

*  jsou to slova zkrácená

l'auto - le auto, la metro - le metro, la radio - le radio, la bici - le bici

*  jsou to slova jednoslabičná

la gru - le gru, il re - i re

*  jsou zakončena na -i

la crisi - le crisi, l'analisi - le analisi

2.2.1   Dvojí množné číslo

Některá podstatná jména tvoří množné číslo dvojím způsobem. Vzniklé slovní tvary mají odlišný význam:

ZAKONČENÍ NA -I

ZAKONČENÍ NA -A

anello

gli anelli

prsteny

le anella

lokny

braccio

i bracci

ramena (řeky ap.)

le braccia

paže

budello

i budelli

úzké uličky

le budella

střeva

corno

i corni

lesní rohy

le corna

parohy, rohy

filo

i fili

nitě

le fila

nitky (spiknutí)

gesto

i gesti

gesta, pohyby

le gesta

hrdinské činy

labbro

i labbri

okraje (rány ap.)

le labbra

rty

membro

i membri

členové

le membra

údy

muro

i muri

zdi

le mura

hradby

2.2.2   Množné číslo složených podstatných jmen

U většiny složenin se množné číslo tvoří stejně jako u ostatních podstatných jmen.

l'autostrada - le autostrade, il cavolfiore - i cavolfiori, il dopopranzo - i dopopranzi, il sordomuto - i sordomuti, il parafango - i parafanghi

U složenin tvořených dvěma samostatnými podstatnými jmény oddělenými mezerou se mění jen koncovka prvního z nich.

il vagone ristorante - i vagoni ristorante, la conferenza stampa - le conferenze stampa

Koncovka se mění u obou částí složeniny, pokud slovo tvoří spojení podstatného jména a přídavného jména.

la terracotta - le terrecotte, l'acquaforte - le acqueforti

Složenina se v množném čísle nemění, pokud je tvořena slovesem a podstatným jménem v množném čísle nebo v ženském rodě nebo dvěma slovesy.

il cavatappi - i cavatappi, il portalèttere - i portalèttere, l'aspirapòlvere - gli aspirapòlvere, il saliscendi - i saliscendi

2.2.3   Výjimky tvoření množného čísla

V italštině existují podstatná jména, která tvary množného čísla netvoří.

la fame, la sete, il pepe

Často jde o: *  abstraktní pojmy nebo názvy jedinečných přírodních jevů

la pazienza, il coraggio, la fìsica, l'equatore, il sud, l'universo

*  hromadná či látková podstatná jména

il fogliame, la gente, l'oro, il ferro, il latte

Pozor! Podstatná jména typu l'oro a il ferro mohou tvořit množné číslo, ale v tom případě už se nejedná o pojmenování materiálu, nýbrž předmětů z něj vyrobených.

gli ori    zlaté šperky

i ferri    nářadí

*  názvy svátků, nemocí a měsíců

il Natale, la Pasqua, il diabete, il cancro, il marzo, il settembre

Protikladným jevem jsou podstatná jména, která mají vždy jen množné číslo.

i pantaloni, gli occhiali, le fòrbici, le nozze

Pozor! Některá slova, která jsou v češtině pomnožná, jsou v italštině zcela pravidelná - tvoří jednotné i množné číslo:

dveře

la porta

peníze

il denaro

noviny

il giornale

narozeniny

il compleanno

housle

il violino

játra

il fègato

Vánoce

il Natale

Velikonoce

la Pasqua

3   Přídavná jména

Italština dělí přídavná jména na aggettivi qualificativi a aggettivi determinativi.  Aggettivi qualificativi

Vyjadřují různé vlastnosti a kvality podstatných jmen:

un libro interessante    zajímavá kniha

un grande amico    velký přítel

un prato verde    zelená louka

Tato kategorie italských přídavných jmen přesně odpovídá kategorii přídavných jmen v češtině.

Aggettivi determinativi

Vymezují podstatná jména co do: *  vlastnictví

il mio libro    moje kniha

la tua opinione    tvůj názor

*  množství

tanta gente    tolik lidí

due giorni    dva dny

nessun uomo    žádný člověk, nikdo

*  určitosti nebo umístění ap.

qualche macchina    nějaké auto

qualsiasi cosa    jakákoli věc, cokoli

questa città    toto město

in quella strada    v té ulici

Tato italská přídavná jména spadají v češtině do kategorie zájmen, případně číslovek, proto se jimi budeme zabývat v příslušných kapitolách.

3.1   Rod a číslo přídavných jmen

Přídavná jména v italštině mají tyto koncovky:

ROD

JEDNOTNÉ ČÍSLO

MNOŽNÉ ČÍSLO

mužský

buono

buoni

ženský

bella

belle

mužský

verde

verdi

ženský

verde

verdi

mužský

ottimista

ottimisti

ženský

ottimista

ottimiste

Existuje i malá skupina přídavných jmen, která jsou neměnná, tzn. mají stejný tvar pro oba rody i obě čísla.

pari, dispari, rosa, viola, blu, arrosto, antifurto, antinebbia, antiruggine

Přídavná jména zakončená na -co, -go a -cia, -gia podléhají stejným pravidlům jako stejně zakončená podstatná jména.

Viz kap. Množné číslo podstatných jmen.

Číslo i rod přídavného jména se shoduje s podstatným jménem.

i bambini piccoli    malé děti

la cucina italiana    italská kuchyně

un corso serale    večerní kurz

le donne forti    silné ženy

3.1.1   Přídavná jména «bello, buono, grande, santo»

Přídavná jména bello (krásný), buono (dobrý), grande (velký), santo (svatý) mají v jednotném i množném čísle více tvarů podle toho, jakými písmeny začíná podstatné jméno, které za nimi následuje.

Týká se jen případů, kdy tato přídavná jména stojí před podstatným jménem.

Viz následující kapitola Postavení přídavných jmen.

*  Bello má stejné zakončení jako určitý člen

bel tavolo - bei tavoli

bello zaino - begli zaini

bell'albero - begli alberi

bell'amica - belle amiche

bella donna - belle donne

Viz kap. Člen určitý.

*  Buono má v jednotném čísle stejné koncovky jako neurčitý člen, v množném čísle má tvary pravidelné - buoni, buone.

Viz kap. Člen neurčitý.

Zkracování slova buona před samohláskou viz kap. Elize.

buono psicòlogo, buon amico, buon padre, buona madre, buon'amica (ale i buona amica)

buoni psicòlogi, buone amiche

*  Grande může být v jednotném čísle neměnné nebo se může zkracovat na gran a před samohláskou v mužském i ženském rodě na grand'. V množném čísle je vždy grandi.

grande premio, gran premio, grande amico, grand'amico, grande scuola, gran scuola

grandi premi, grandi amici, grandi scuole

Zkracování před samohláskou viz kap. Elize.

V hovorovém jazyce je zkrácený tvar běžnější nežli nezkrácený.

*  Santo se zkracuje na Sant' před samohláskou v obou rodech, na San v mužském rodě před souhláskou. Tvar Santo zůstává zachován před kombinací s+souhláska. V ženském rodě před souhláskou je Santa. Množné číslo v obou rodech je pravidelné: Santi, Sante.

Sant'Antonio, Sant'Orsola, San Pietro, Santo Stèfano, Santa Teresa

Santi Apostoli, Sante Vergini

3.2   Postavení přídavných jmen

Přídavné jméno v italštině stojí za podstatným jménem, nebo před podstatným jménem, a to podle toho, jakou funkci plní:  Před podstatným jménem stojí

*  přídavné jméno, které má funkci popisnou. Většinou vyjadřuje subjektivní hodnocení.

una lunga storia    dlouhý příběh

un noioso pomeriggio    nudné odpoledne

uno strano caso    podivný případ

un caldo giorno    horký den

V pozici před podstatným jménem se nacházejí především nejužívanější přídavná jména jako bello, brutto, buono, nuovo, piccolo, grande ap.

Buon lavoro!    Dobrá práce!

un bel giardino    hezká zahrada

un brutto incidente    ošklivá nehoda

Za podstatným jménem stojí

*  přídavné jméno ve funkci restriktivní, tj. zužující význam daného podstatného jména

l'arte barocca    barokní umění

un vestito rosso    červené šaty

la mano destra    pravá ruka

il senso figurato    přenesený význam

la crisi economica    ekonomická krize

la letteratura italiana    italská literatura

*  přídavná jména spojená s příslovcem nebo dále rozvitá

un uomo magro magro    velmi hubený muž

una cena molto buona    velmi dobrá večeře

un uomo estremamente pigro    extrémně líný muž

una canzone piena di parolacce    píseň plná sprostých slov

*  přídavná jména čtyř- a víceslabičná

un libro interessante    zajímavá kniha

uno spettàcolo impressionante    působivé představení

un commento malizioso    jízlivá poznámka

un contratto importantissimo    velmi důležitá smlouva

V pozici před podstatným jménem se tato dlouhá přídavná jména vyskytují jen zřídka.

Jestliže je podstatné jméno doprovázeno více přídavnými jmény, pak tato mohou stát: *  všechna před podstatným jménem, mají-li popisný nebo subjektivní charakter

una buona ed economica soluzione    dobré a levné řešení

un onesto e laborioso polìtico    čestný a pracovitý politik

un bravo e capace ragazzo    šikovný a schopný kluk

*  všechna za podstatným jménem

una donna bella ed intelligente    hezká a inteligentní žena

un regalo pràtico ed originale    originální a praktický dárek

il teatro greco antico    řecké antické divadlo

*  popisné přídavné jméno před a restriktivní za podstatným jménem

un famoso scrittore americano    známý americký spisovatel

un noioso film sperimentale    nudný experimentální film

le lunghe notti invernali    dlouhé zimní noci

Přídavné jméno může také měnit svůj význam podle toho, jestli stojí před podstatným jménem nebo za podstatným jménem.

povera ragazza

chudinka

ragazza povera

chudá dívka

grande uomo

významný muž

uomo grande

velký n. vysoký muž

un buon padre

dobrý otec

un padre buono

hodný otec

un bel problema

velký problém

un problema bello

hezký problém

semplice domanda

pouhá otázka

domanda semplice

jednoduchá otázka

una sola donna

jediná žena

una donna sola

osamělá žena

certa notizia

jakási zpráva

notizia certa

zaručená zpráva

un vecchio amico

dávný přítel

un amico vecchio

starý přítel

nuova macchina

nové auto (i ojeté)

macchina nuova

zbrusu nové auto

un curioso tipo

zvláštní člověk

un tipo curioso

zvědavý člověk

3.3   Stupňování přídavných jmen

Přídavná jména stupňujeme pomocí příslovcí più (více) a meno (méně).  První stupeň

Stejná míra vlastnosti se vyjadřuje pomocí výrazů così (tak) + come (jako), nebo tanto (tak) + quanto (jako).

Questo tavolo è così lungo come quello.    Tento stůl je tak dlouhý jako tamten.

Pietro è tanto alto quanto Paolo.    Petr je stejně vysoký jako Pavel.

È così intelligente come si dice?    Je tak inteligentní, jak se říká?

È tanto bella quanto matta.    Je stejně krásná jako šílená.

Druhý stupeň

Druhý stupeň neboli komparativ se tvoří přidáním příslovcí più (více) nebo meno (méně) před přídavné jméno.

più bello    krásnější

più tìpico    typičtější

meno veloce    pomalejší

meno impegnativo    méně náročný

Před podstatným jménem, před zájmenem nebo před příslovcem se pro srovnávání užívá předložka di:

Sei più alto di me.    Jsi vyšší než já.

Questo libro è meno interessante di quello.    Tato kniha je méně zajímavá než tamta.

È meno diffìcile di quanto sembri.    Je to snazší, než se zdá.

Sandra è più snella di Francesca.    Sandra je štíhlejší než Francesca.

Mi sento più stanco di ieri.    Cítím se unavenější než včera.

V ostatních případech se užívá spojka che:

Con me è più severo che con mio fratello.    Je na mě přísnější než na mého bratra.

Quel libro è più divertente che istruttivo.    Ta kniha je spíš zábavná než poučná.

È più largo che lungo.    Je širší než delší.

È più facile parlare che agire.    Je jednodušší mluvit než jednat.

Všimněte si, že stupňování s výrazem meno se do češtiny překládá většinou volněji:

una merce meno cara    levnější zboží

meno complicato    jednodušší

meno orgoglioso    méně pyšný

Třetí stupeň

Třetí stupeň neboli superlativ se tvoří dvojím způsobem: a)   Superlativ relativní

Tvoří se pomocí určitého členu a příslovcí più nebo meno v pozici před přídavným jménem. Superlativ relativní vždy vyžaduje srovnání s okolím. Srovnání probíhá pomocí předložky di nebo spojky che, stejně jako u komparativu.

Questa macchina è la più veloce di tutte.    Toto je nejrychlejší auto.

Sei il migliore di tutta la classe!    Jsi nejlepší z celé třídy!

È la più bella ragazza che io abbia mai visto.    To je ta nejkrásnější dívka, jakou jsem kdy viděl.

Questo è la frase più stupida che io abbia mai sentito.    Tohle je ta nejhloupější věta, kterou jsem kdy slyšel.

Všimněte si, že pokud po superlativu následuje sloveso v určitém čase, je v konjunktivu.

Viz kap. Konjunktiv.

b)   Superlativ absolutní

Tvoří se připojením přípon -issim|o/-a/-i/-e ke kmeni přídavného jména:

bell + issimo - bellissimo

intelligent + issima - intelligentissima

grand + issimi - grandissimi

dolc + issime - dolcissime

Při překladu do češtiny se k přídavnému jménu v prvním stupni přidává předpona pře- nebo příslovce velice, velmi, zvláště, případně se použije vhodný opis.

Era una bellissima giornata.    Byl to překrásný den.

Il pranzo è buonissimo.    Oběd je vynikající.

libri rarissimi    velmi vzácné knihy

domande facilissime    velice snadné otázky

aspetto bruttissimo    šeredný vzhled

Přídavná jména končící v italštině na -co nebo -go tvoří superlativ absolutní od tvaru množného čísla mužského rodu.

antico - antichi - antichissimo

lungo - lunghi - lunghissimo

Pozor: Některá přídavná jména tvoří superlativ absolutní nepravidelně, a to od původního latinského kmene:

celebre - celeberrimo, acre - acerrimo, integro - integerrimo, misero - miserrimo, salubre - saluberrimo

Přípona -issimo se někdy může připojovat i k podstatnému jménu a zesíluje tím jeho význam:

scontissimi    obrovské slevy

occasionissima    jedinečná příležitost

librissimo    skvělá knížka

uomissimo    skutečný chlap

Význam superlativu absolutního může být vyjádřen i jiným způsobem než příponou -issimo: *  příslovci zdůrazňujícími intenzitu

È davvero stùpido.    Je opravdu velmi hloupý.

Sono molto sporco.    Jsem hrozně špinavý.

È enormemente grassa.    Je nesmírně tlustá.

Sei tutta bagnata.    Jsi úplně mokrá.

Mi sento veramente inùtile.    Cítím se fakt zbytečný.

Sono enormemente dotati.    Jsou velmi nadaní.

*  zdvojením daného přídavného jména

Stava zitto zitto.    Byl úplně potichu.

Vai piano piano.    Jdi pomaloučku.

Sei magra magra.    Jsi strašně hubená.

*  předponami stra- a arci-

Suo padre è straricco.    Jeho otec je velmi bohatý.

La scàtola è strapiena.    Ta krabice je narvaná.

Mi sento arcicontento.    Cítím se nadmíru spokojený.

l'arcinoto politico    velmi známý politik

3.3.1   Nepravidelné stupňování přídavných jmen

Některá přídavná jména mají vedle pravidelného stupňování nepravidelné tvary druhého a třetího stupně:

1. STUPEŇ

2. STUPEŇ

3. STUPEŇ

buono

migliore

il migliore/l'ottimo

cattivo

peggiore

il peggiore/il pessimo

grande

maggiore

il maggiore/il massimo

piccolo

minore

il minore/il minimo

Non potevi inventarti una scusa migliore?    Nemohl(a) sis vymyslet lepší výmluvu?

Sei il migliore papà del mondo.    Jsi nejlepší táta na světě.

È ora di rinfrescarsi con l'ottima birra ceca.    Je načase osvěžit se vynikajícím českým pivem.

Qual'è l'insegnante peggiore che tu abbia mai incontrato?    Kdo je nejhorší učitel, kterého jsi kdy potkal?

il maggiore problema    největší problém

il figlio maggiore    starší syn

Ho problemi con la sorella minore.    Mám problémy s mladší sestrou.

Bisogna scègliere il male minore.    Je potřeba volit menší zlo.

Non vedo la mìnima differenza.    Nevidím sebemenší rozdíl.

la massima velocità    největší rychlost

Pravidelné tvary těchto přídavných jmen - (il) più buono, (il) più cattivo, (il) più grande, (il) più piccolo - se samozřejmě používají také.

Chi potrebbe essere più buono di Chuck Norris?    Kdo by mohl být lepší než Chuck Norris?

Chi è più cattivo di me?    Kdo je horší než já?

Qual'è la città più grande del mondo?    Které je největší město na světě?

Quando ero più piccolo...    Když jsem byl(a) menší...

Některé nepravidelné komparativy a superlativy pocházejí ze slov, jejichž základní forma, první stupeň, se v italštině nedochoval. Obvykle šlo o latinské předložky.

anteriore

přední, dřívější

esteriore

vnější

estremo

nejzazší, extrémní

inferiore

nižší

ìnfimo

nejnižší

interiore

vnitřní

ìntimo

intimní

posteriore

zadní, pozdější

postremo/postumo

poslední/posmrtný

superiore

vyšší

supremo/sommo

nejvyšší

ulteriore

pozdější

ultimo

poslední

Při srovnávání se komparativy anteriore, inferiore, posteriore a superiore pojí s předložkou a:

la temperatura superiore a 30 gradi    teplota vyšší než 30 stupňů

area inferiore a 250 mq    plocha menší než 250 m2

perìodo anteriore a 1492    období před rokem 1492

perìodo posteriore alla seconda guerra mondiale    období po 2. světové válce

3.4   Užití přídavných jmen jako příslovcí

Mnoho přídavných jmen se může pojit nejen s podstatným jménem, ale i se slovesem. V takovém spojení má funkci příslovce. Přídavné jméno musí být v mužském rodě jednotného čísla, může být i vystupňované.

parlare chiaro    mluvit jasně

correre veloce    běžet rychle

mangiare piano    jíst pomalu

lavorare il più duro possibile    pracovat co nejtvrději

3.5   Zpodstatnělá přídavná jména

Velká většina přídavných jmen se může stát podstatným jménem v případě, že před něj přidáme člen nebo jiný determinant (číslovku, přivlastňovací, ukazovací nebo neurčité zájmeno).

straniero    cizí

lo straniero    cizinec

vicino    sousední

un vicino    soused

coraggioso    odvážný

due coraggiosi    dva odvážlivci

saggio    moudrý

il nostro saggio    náš mudrc

pòvero    chudý

questo pòvero    tento chudák

ricco    bohatý

nessun ricco    žádný boháč

KONIEC UKÁŽKY

Table of Contents

Obálka

1 Výslovnost

1.1 Italská abeceda

1.2 Přízvuk

1.3 Elize a apokopa

2 Podstatná jména

2.1 Rod podstatných jmen

2.2 Množné číslo podstatných jmen

3 Přídavná jména

3.1 Rod a číslo přídavných jmen

3.2 Postavení přídavných jmen

3.3 Stupňování přídavných jmen

3.4 Užití přídavných jmen jako příslovcí

3.5 Zpodstatnělá přídavná jména

4 Člen

5 Zájmena

6 Číslovky

7 Slovesa

8 Příslovce

9 Předložky

10 Spojky

14 Pravopis a interpunkce

15 Tvoření slov