Učíme se

s tabletem

(ukázka)

Využití mobilních technologií

ve vzdělávání

ONDŘEJ NEUMAJER

LUCIE ROHLÍKOVÁ

JIŘÍ ZOUNEK

kniha s online podporou

Vzor citace:

NEUMAJER, O., ROHLÍKOVÁ, L. a J. ZOUNEK. Učíme se s tabletem. Využití mobilních technologií ve vzdělávání. Praha: Wolters Kluwer, a. s., 2015. 192 s.

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Neumajer, Ondřej

Učíme se s tabletem : využití mobilních technologií ve vzdělávání / Ondřej Neumajer, Lucie Rohlíková, Jiří Zounek. -- Praha : Wolters Kluwer, 2015. -- 192 stran

Anglické summary

ISBN 978-80-7478-768-3

37.0:001.895 * 371.3:004 * 004.382.76

- inovace ve vzdělávání

- počítačem podporovaná výuka

- tablety (počítače)

- kolektivní monografie

371 - Školství (organizace) [22]

Recenzenti:

PaedDr. Jana Vejvodová, CSc.

Ing. Milan Hausner

© Ondřej Neumajer, Lucie Rohlíková, Jiří Zounek, 2015

ISBN 978-80-7478-768-3 (brož.)

ISBN 978-80-7478-769-0 (e-pub)

ISBN 978-80-7478-770-6 (pdf)

ISBN 978-80-7478-771-3 (mobi)

PODĚKOVÁNÍ

Rádi bychom poděkovali všem učitelům a nadšencům, kteří veřejně sdílejí své zkušenosti v oblasti využívání tabletů ve vzdělávání, např. Lence Říhové, Ivě Jelínkové, Vojtěchu Gybasovi, Liboru Klubalovi, Tomáši Kováčovi, Karlu Klatovskému, Martinu Lánovi, Michalu Vyletovi, Markétě Čonkové, Kateřině Navarové a mnoha dalším. Jejich webové stránky, příspěvky na sociálních sítích a jednotlivé náměty aktivit pro nás byly při zpracování této knihy obrovskou inspirací.

Poděkování patří také našim spolupracovníkům, přátelům a rodinám. Mnoho z našich nejbližších se na publikaci podílelo nejen radou, ale také prakticky, např. přípravou fotografií a videoukázek nebo testováním aplikací. Za zpracování webových stránek pro online podporu knihy patří poděkování především Janu Topinkovi a Heleně Hasnedlové, za pořízení fotografií Tereze Fürbacher, za spolupráci při návštěvách škol a formulování kritických připomínek Daniele Růžičkové a za odbornou technickou recenzi Ondřeji Fialovi.

Zvláštní poděkování patří také norským kolegům z Pedagogického institutu (Department of Education, Faculty of Educational Sciences, University of Oslo), kteří přispěli ke vzniku publikace dílčími konzultacemi a zejména umožnili J. Zounkovi dokončit knihu na jejich pracovišti v rámci jeho studijního pobytu.[1]

[1] Project Nr. (within EEA/Norway Grants – CZ07): NF-CZ07-INP-3-070-2014.

O AUTORECH

PhDr. Ondřej Neumajer, Ph.D.

Je konzultantem vzdělávání, lektorem, didaktikem a popularizátorem informačních a komunikačních technologií. Dlouhodobě se zabývá problematikou využívání digitálních technologií ve vzdělávání a vzdělávacími inovacemi, snaží se podporovat učitele ve smysluplné integraci technologií do vzdělávání. Jeho cílem je propojovat světy, bez jejichž spolupráce se další rozvoj veřejného vzdělávání neobejde: decizní sféru – Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy a jím řízené organizace, akademickou sféru – fakulty vzdělávající učitele a svět středních a základních škol. Vyučuje na katedře informačních technologií a technické výchovy Pedagogické fakulty Univerzity Karlovy v Praze.

PhDr. Lucie Rohlíková, Ph.D.

Působí na katedře výpočetní a didaktické techniky Fakulty pedagogické na Západočeské univerzitě v Plzni a zároveň spolupracuje v roli mentorky a konzultantky pro využití technologií ve vzdělávání s řadou škol a vzdělávacích institucí. Dlouhodobě se věnuje distančnímu vzdělávání a e-learningu, od roku 2011 vede školení v oblasti metodiky využití mobilních technologií ve vzdělávání. Je autorkou nebo spoluautorkou řady e-learningových kurzů a několika publikací: Vyučovací metody na vysoké škole (2013), interaktivní učebnice Hudební výchova pro 6. a 7. ročník základních škol a víceletých gymnázií (2014).

doc. Mgr. Jiří Zounek, Ph.D.

Pracuje v Ústavu pedagogických věd Filozofické fakulty Masarykovy univerzity. Zabývá se dlouhodobě využitím informačních a komunikačních technologií ve vzdělávání, především v práci učitelů a v přípravě budoucích učitelů. Podílel se na řešení řady výzkumných i rozvojových projektů v oblasti e-learningu. Je autorem či spoluautorem několika odborných monografií: ICT v životě základních škol (2006), Učitelé a moderní technologie: mezi tradičním a moderním pojetím (2009), E-learning – jedna z podob učení v moderní společnosti (2009) a E-learning: učení (se) s online technologiemi (2012). Výsledky své práce publikuje pravidelně v odborných časopisech a také na domácích i zahraničních konferencích.

AUTOŘI JEDNOTLIVÝCH KAPITOL

Ondřej Neumajer – kapitola 2 a 3

Lucie Rohlíková – kapitola 4

Jiří Zounek – kapitola 1

SEZNAM ZKRATEK

AiO – All in One

APK – Android Application Package

AV – Audio – Video

BYOD – Bring Your Own Device

CAL – Client Access License

CD – Compact Disc

CESNET – Czech Education and Scientific NETwork

DVD – Digital Video Disc

GPS – Global Positioning System

HDMI – High-Definition Multi-media Interface

IaaS – Infrastructure as a Service

IP – internetový protokol

ISS – International Space Station

LMS – Learning Management System

LTE – Long Term Evolution

MIT – Massachusetts Institute of Technology

MOOC – Massive Open Online Course

OLPC – One Laptop per Child

PaaS – Platform as a Service

PC – Personal Computer

PoE – Power over Ethernet

RGB – Red – Green – Blue

SaaS – Software as a Service

SLA – Service-Level Agreement

SSID – Service Set Identifier

TCO – Total Cost of Ownership

UMTS – Universal Mobile Telecommunication System

USB – Universal Serial Bus

VGA – Video Graphics Array

ÚVOD

Máme k dispozici vysoce flexibilní nástroj, který je spíše švýcarským nožem nežli kladivem. A je jen na nás, abychom rozhodli, k čemu jej chceme použít.

Christopher Dede, Harvardská univerzita

Tablet je zařízení, které nám otevírá spoustu možností, ale nese s sebou také řadu úskalí a limitů. Získává každým dnem významnější místo ve vzdělávání, a to mnohem rychleji, než je možné prozkoumat všechna pro a proti a připravit učitele na změny, které tablet do výuky přináší.

Tato kniha je první publikací svého druhu vydanou v České republice, která se věnuje využití tabletů ve vzdělávání. Publikace není určena počítačovým odborníkům, ale zejména učitelům, lektorům, ICT koordinátorům, metodikům, ředitelům škol a manažerům vzdělávacích institucí. Kniha může být přínosná rovněž pro všechny zájemce o využití tabletů při vzdělávání různých cílových skupin na všech stupních vzdělávacího systému nebo i při samostudiu.

Kvalifikovaně integrovat mobilní dotyková zařízení do života školy nebo vzdělávací instituce vyžaduje vedle odborných znalostí a oborové didaktiky i fundovanou pedagogickou reflexi a pokročilé dovednosti v oblasti digitálních technologií.

V této publikaci se snažíme skloubit technologický a didaktický pohled na tento nový trend a pojmout problematiku mobilních dotykových zařízení komplexně a objektivně. Popisujeme výhody všech tří nejrozšířenějších mobilních operačních systémů (iOS, Android, Windows) jak z hlediska práce s nimi, tak z hlediska jejich integrace do školy a jejího života. Tím se publikace odlišuje od dílčích článků dostupných na internetu, které často prosazují konkrétní značku či výrobek.

V první kapitole naší knihy představujeme tablet v obecném kontextu problematiky využití digitálních technologií ve vzdělávání a diskutujeme potřebné dovednosti pro 21. století. Významnou částí této kapitoly je výběr poznatků ze zahraničních výzkumů.

V další kapitole jsou shrnuty technické informace, které ocení zejména ten, kdo chce pro sebe, školu nebo vzdělávací instituci pořídit první tablety a nemá zatím přesnou představu, co všechno může očekávat od různých typů technických řešení. Ve snaze pomoci zařazujeme do naší publikace také informace, které v dynamickém oboru digitálních technologií rychle zastarají, přesto dnes mohou být pro mnohé čtenáře velmi důležité.

Třetí kapitola uvádí praktické zkušenosti ze zavádění tabletů do výuky na základních školách v České republice v rámci projektů Škola na dotek a Vzděláváme pro budoucnost. Ve čtvrté kapitole je pak připravena paleta konkrétních inspirativních námětů pro práci s tablety v různých kontextech a s různými cílovými skupinami. Zařazeny jsou aktivity pro žáky mateřských, základních i středních škol, ale také pro studenty vysokých škol, účastníky kurzů celoživotního vzdělávání i seniory. Pozornost je věnována také možnostem využití tabletů při vzdělávání osob se speciálními vzdělávacími potřebami.

Jednotlivé kapitoly naší knihy jsou relativně samostatné, proto lze při čtení publikace postupovat dle potřeb od teorie k praxi, nebo naopak.

Obr. 1 Stručný přehled obsahu knihy

1. kapitola

Mobilní technologie ve vzdělávání

technologie ve výuce, profesionalita učitele, výzkumy

2. kapitola

Tablety z pohledu školy

typy tabletů, příslušenství, operační systémy, cloud, školní síť

3. kapitola

Zkušenosti a doporučení

příklady dobré praxe, ověření různých scénářů, SWOT analýza

4. kapitola

Náměty činností

paleta námětů aktivit s tabletem pro různé cílové skupiny

Naši knihu doplňuje online podpora na webových stránkách ucimesestabletem.cz. Naleznete zde přehled všech internetových odkazů zařazených do textu jednotlivých kapitol knihy a videoukázky většiny prezentovaných činností s tabletem, včetně odkazů na zmiňované aplikace.

Přístup na webové stránky je možný přímo z jednotlivých částí publikace přes QR kódy. Doporučujeme tedy využívat při čtení naší knihy tablet nebo telefon s QR čtečkou.

1. MOBILNÍ TECHNOLOGIE VE VZDĚLÁVÁNÍ

Samotná technika není dobrá ani špatná (záleží na kontextech, způsobech použití a úhlech pohledu), ani neutrální (protože cosi podmiňuje nebo k čemusi nutí, protože někde otevírá a jinde zavírá spektrum možností).

Pierre Lévy, francouzský filozof

1.1 Digitální technologie jako jeden z pilířů současného vzdělávání

Neustálý dynamický rozvoj ICT přináší do oblasti vzdělávání stále nové nástroje a možnosti. Rychlé tempo změn je zřejmě příčinou toho, že mnozí lidé vnímají technologie jako něco, co je lidem „dáno“, aniž by byl zcela jasný smysl existence takových technologií nebo smysl jejich využití ve vyučování a učení. Jak ale uvádí Lévy (2000), technologie je nutné chápat jako produkty určité společnosti a kultury. Nelze hovořit o dopadech technologií na člověka, ale vždy je nutné promýšlet jejich existenci a využití v souvislosti s činností člověka.

Digitální technologie je nutné vnímat jako produkt lidské kultury a techniky spoluvytvářející současnou společnost a život všech lidí, a tedy i život ve školách. Technologie nejsou neutrální, protože ve vzdělávání již byly příčinou celé řady změn a umožnily aktivity, které by bez technologií nebyly možné.

Technologické, ale i společenské a kulturní proměny v posledních dekádách vedly k úvahám o tom, jakými kompetencemi by měl disponovat člověk dvacátého prvního století – tzv. 21st century skills (volně přeloženo jako dovednosti pro dvacáté první století). Úvahy o dovednostech pro 21. století současně ukazují, jakým směrem lze uvažovat o inovacích ve výuce, a to ve výuce, jejíž nedílnou součástí jsou digitální technologie.

Mezi dovednostmi pro 21. století jsou obvykle uváděny:

■ Komunikace. Zde jde např. o konstruování logických argumentů v diskuzi, vyvozování závěrů z odlišných zdrojů či vnímavost k účastníkům komunikace. Důležité je také adekvátní využívání digitálních technologií (nástrojů či služeb) pro podporu různých forem komunikace.

■ Kreativita a inovace. Myslet i pracovat kreativně, být inovativní, být schopen také novinky a inovace uvádět do života – to jsou další důležité kompetence dnešního člověka. Nezapomíná se zde rovněž na tradici, a to např. v podobě učení se z chyb (které kreativita i inovace mohou přinášet).

■ Spolupráce. Současný styl práce i učení vyžadují stále více práci v týmech a dobrou koordinaci členů týmu. Digitální sítě, různé síťové služby a na sítích založené nástroje se tak stávají nejenom základem a prostředkem spolupráce, ale také prostředím pro (virtuální) spolupráci. Důležitá je schopnost pracovat v různých týmech, být flexibilní a být schopen sdílet zodpovědnost.

■ Kritické myšlení a řešení problémů. Zde jde např. o kritický přístup k dostupným informacím a znalostem, včetně jejich hodnocení i jejich využití při řešení problémů. V této oblasti je zahrnuto rovněž systémové myšlení, tj. schopnost analyzovat, jak pracují části nějakého systému, jak vzájemně interagují, včetně syntézy toho, jak funguje celý systém apod.

■ Technologické kompetence. V této oblasti nejde o zvládání jednotlivých nástrojů digitálních technologií (které poměrně rychle zastarávají), ale o obecnou připravenost (učit se) používat takové počítačové programy a nástroje, které rozšiřují možnosti lidí a bez nichž již dnešní studium či práce nejsou možné. V rámci této oblasti je požadováno, aby byl jedinec schopen zpracovávat informace z rozdílných zdrojů a v rozdílných formátech. Patří sem rovněž etické i právní otázky využívání digitálních technologií, ale i principy fungování médií apod. (volně dle Anderson, 2008; 21st Century Skills Definitions, nedatováno).

Obr. 2 Kompetence pro 21. století

Na tomto stručném výčtu je názorně vidět, že jde o poměrně odlišné pojetí kompetencí a od nich se odvíjejících požadavků na vzdělávání, než jsme tradičně v našich školách zvyklí. Klíčové pro naše téma je, že kompetence v oblasti využívání digitálních technologií a médií patří k pilířům moderního vzdělání. Nejsou tedy něčím exkluzivním či doplňkem, případně hračkou, ale neoddělitelnou součástí života člověka 21. století. Škola by měla sehrávat důležitou roli v osvojování všech výše zmíněných kompetencí. Role školy je zde nezastupitelná, protože moderní škola musí směřovat k vytváření rovných šancí pro všechny děti, tedy i pro ty, které by se k technologiím mimo školu dostaly jen omezeně nebo vůbec.

S tématem dovedností pro 21. století je často spojována problematika tzv. nových gramotností. Podobně jako v případě kompetencí je nutné v měnícím se světě uvažovat o proměně či potřebě nových gramotností. Základní dovednosti jedince číst, psát, počítat jsou neustále nutným předpokladem pro další vzdělávání a učení (Průcha, Walterová, Mareš, 2009), ale v digitálním věku s nimi již asi nevystačíme. Nejde o negaci či odstranění tradičních gramotností, ale spíše o jejich doplnění či rozvinutí. Jak nakonec uvádí autoři Pedagogického slovníku (2009), „výraz ‚gramotnost‘ se používá s významem schopnost aplikace některých specifických dovedností, jako je např. čtenářská gramotnost, matematická gramotnost…“ (Průcha, Walterová, Mareš, 2009, s. 85). V souvislosti s využíváním digitálních technologií existuje celá řada konceptů, které vymezují různé druhy gramotností. Zajímavý přehled představila autorka Ala-Mutka ve své zprávě nazvané Mapping Digital Competence: Towards a Conceptual Understanding (2011), kde rozlišuje:

■ ICT gramotnost (ICT Literacy). Jde o koncept, který se zaměřuje poměrně úzce na technické znalosti a dovednosti či ovládání počítačů a počítačových programů.

■ Internetovou gramotnost (Internet Literacy). Tato gramotnost přidává k ICT gramotnosti znalosti, dovednosti a schopnosti umožňující orientovat se a smysluplně využívat nejenom internet (technicky), ale i komplexněji pojaté prostředí digitálních sítí.

■ Informační gramotnost (Information Literacy). Zde je pozornost zaměřena zejména na nalezení, organizaci a zpracování informací.

■ Mediální gramotnost (Media Literacy). Ta zaměřuje svoji pozornost na znalosti a dovednosti interpretovat, využívat a vytvářet mediální sdělení, která mohou uživatelé použít v různých životních situacích. U obou posledních gramotností zdůrazňuje nutnost kritického přístupu.

Autorka zmiňuje rovněž tzv. digitální gramotnost, kterou definuje podle Martina a Grudzieckiho (2006) jako „znalost, postoj a schopnost (dovednost) jedince náležitě využívat digitální nástroje a vybavení k tomu, aby byl schopen identifikovat, získat, organizovat, integrovat, hodnotit, analyzovat a syntetizovat digitální zdroje, konstruovat nové znalosti, vytvářet mediální sdělení a komunikovat s ostatními, a to v kontextu různých životních situací, v nichž bude schopen konstruktivní sociální aktivity a bude rovněž schopen reflektovat tyto procesy“ (Ala-Mutka, 2011, s. 29). Digitálně gramotní lidé tak mají být schopni jakýchkoliv aktivit s digitálními technologiemi, které musí řešit v rámci různých životních situací, ať už máme na mysli práci, učení, volný čas, nebo i další aspekty každodenního života.

Obr. 3 Digitální gramotnost

Autoři Mioduser, Nachmias, Forkosh-Baruch (2008) pak dodávají, že v rámci nových gramotností může jít např. o dovednosti a znalosti porozumět, vytvářet a pochopit význam multimediálních digitálních sdělení, která kombinují slova, obrazy, schémata, audio i video. Dále narůstá význam zpracování a využívání nelineárních reprezentací znalostí, ať už jako konzument/příjemce, nebo jejich tvůrce. Zajímavý problém pak představují podle uvedených autorů dovednosti a metody vyžadující chápat jevy v jejich komplexnosti, studovat je tímto způsobem a pochopit je (včetně uvažování o alternativách daného jevu apod.) a zahrnout takové komplexní pochopení jevu do vypořádání se s ním (jeho zvládnutí, vyřešení).

Je vlastně otázkou, zda tyto gramotnosti vůbec nazývat novými, protože jsou již poměrně dlouhou dobu součástí nejenom teoretických debat, ale také reality dnešního světa. Zmiňovaná novost tak naznačuje jejich důležitost s nástupem moderních technologií a rozšířením či dostupností informací v elektronické podobě.

Na závěr této části chceme ještě jednou zdůraznit, že samotné digitální technologie lidskému učení nijak zásadně nepomáhají. Využití vzdělávacího potenciálu technologií vždy záleží především na cílech a schopnostech jejich uživatelů a kontextu vzdělávání a učení.

1.2 Digitální technologie jako součást profesionality učitele i jeho „dílny“

Dobrý učitel byl, je a bude jedním z nejdůležitějších činitelů výuky, a to i v době nejmodernějších digitálních technologií. Mnohé digitální technologie se již staly součástí každodenní práce učitelů, ale přesto není realistická představa, že např. mobilní technologie budou ze dne na den součástí běžné výuky. Učitelé a jejich pojetí výuky se nemění tak rychle jako svět digitálních technologií. Je proto nutné hledat cesty, kde se protnou možnosti technologií a učitelovo myšlení i pojetí výuky.

K průniku však může dojít jedině tehdy, pokud bude učitel připraven a ochoten takové průniky hledat a využívat je ve svůj prospěch. Nabízí se ale otázka, jak by měl být připraven učitel 21. století. Není naším cílem analyzovat pojetí učitelské profese, hodláme zde pouze ukázat, jaký by mohl či měl být profil učitele, který bude připraven využívat (nejenom) mobilní technologie.

Pro lepší názornost zde využijeme několik zajímavých a inspirativních konceptů, z nichž vytváříme jeden poměrně komplexní profil učitele, který chápeme jako jednu z možných představ o moderním učiteli. Zejména poukážeme na několik důležitých vědomostí a dovedností, jež jsou důležité pro práci s digitálními technologiemi, potažmo s mobilními technologiemi. Využijeme zde profil tzv. e-učitele (Černochová, 2003), dále profesní výbavu dnešního učitele Solvieové (2005) a pak také koncept tzv. technologicko-didaktických znalostí obsahu (Technological Pedagogical Content Knowledge) Mishry a Koehlera z roku 2006.

Profil současného učitele by měl zahrnovat následující vědomosti, dovednosti a kompetence:

■ Odborné znalosti a dovednosti (znalost oboru), včetně technologicko-didaktických znalostí obsahu. Učitel v dnešní rychle se měnící době musí neustále sledovat/studovat novinky (nejenom) ve svém oboru, aby se pak poučeně a adekvátně rozhodl, které poznatky a dovednosti jsou opravdu pro studenty podstatné, které naopak nikoliv. Měl by dnes vědět, jak digitální (mobilní) technologie vstoupily do obsahu disciplíny i do oblasti oborové didaktiky, tedy do oblasti výuky. Citovaní autoři (Mishra s Koehlerem) vysvětlují, že učitel by měl mít následující sadu znalostí a dovedností:

– Technologické znalosti (přehled o dostupných a existujících technologických nástrojích – alespoň základní přehled o technických vlastnostech tabletů nebo mobilních telefonů).

– Technologické znalosti obsahu (způsoby, jak vzájemně propojit oblast technologií a obsahu; jak lze obsah prezentovat, či dokonce proměnit použitím technologií – jaké aplikace je možné využít k jakým cílům).

– Technicko-didaktické znalosti (přehled o existenci, komponentách a potenciálu rozdílných technologií pro výuku a učení, včetně znalosti toho, jak se výuka může proměnit, použijeme-li nějakou technologii – v našem případě, jak ovlivní mobilní technologie výuku).

– Technologicko-didaktické znalosti obsahu pak jdou nad tyto tři uvedené dílčí komponenty – obsah, didaktika, technologie – a jsou vnímány jako základ kvalitní výuky s technologiemi vyžadujícími pochopení obecných pedagogických konceptů – jak propojit mobilní technologie s didaktickými metodami či formami např. v konstruktivisticky pojaté výuce (Mishra, Koehler, 2006).

Obr. 4 Vzdělávací obsah – didaktika – technologie

Technologické

znalosti a dovednosti

Jaké technologie a nástroje existují a jsou dostupné?

Technologické

znalosti obsahu

Jak je nebo může být obsah učiva propojen s technologiemi?

Technicko-didaktické

znalosti a dovednosti

Jak lze technologiemi podpořit učení a splnění vzdělávacích cílů?

Technologicko-didaktické

znalosti a dovednosti

Jak technologiemi podpořit učení při použití různých metod učení?

Učitel musí být schopen a ochoten neustále se učit, a to platí i např. v případě nových prostředků technologií, zejména jejich začleňování do výuky a přípravy na ni.

■ Pedagogické, didakticko-psychologické a manažerské dovednosti. V této oblasti by měl být vybaven učitel znalostmi z pedagogiky, didaktiky a psychologie (např. přehled o rolích učitele, práci s pedagogickou dokumentací, o zdrojích nových poznatků; dále jak stanovovat cíle výuky a její obsah, jaké metody volit, práce s klimatem třídy apod.; znalosti z obecné, vývojové i pedagogické psychologie). V oblasti managementu by mělo jít nejenom o základní přehled o fungování školy, jejím financování, ale také o managementu či řízení vyučovacího procesu, fungování skupin atp.

Table of Contents

Poděkování

O autorech

Autoři jednotlivých kapitol

Seznam zkratek

Úvod

1. Mobilní technologie ve vzdělávání

1.1 Digitální technologie jako jeden z pilířů současného vzdělávání

1.2 Digitální technologie jako součást profesionality učitele i jeho „dílny“

1.3 Mobilní technologie ve výuce

1.4 Mobilní technologie ve vzdělávání optikou pedagogického výzkumu

1.4.1 Samotné tablety výuku nezlepší

1.4.2 Tablety a školy

1.4.3 Tablety v práci (a vzdělávání) učitelů

1.4.4 Žáci a tablety ve školách

2. Tablety z pohledu školy aneb na co pamatovat při jejich zavádění

2.5 Specializované tablety

2.6 Volba operačního systému

2.7 Cloud computing

2.8 Další možnosti dotykových zařízení

3. Zkušenosti a doporučení ze zavádění tabletů do českých škol

3.2 Scénáře využití tabletů ve školách

3.4 Příklady dobré praxe a doporučení

4. Náměty činností s tabletem

4.1 Aktivity s tabletem podle času

4.2 Aktivity s tabletem podle počtu osob na tablet

4.3 Aktivity s tabletem podle cílové skupiny

4.4 Aktivity s tabletem podle využívaných technologií

4.5 Aktivity s tabletem podle funkce tabletu