Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Svätojanské ohne na Slovensku (ukážka)

Pavel Socháň

Objavte úžasný svet slovenských a českých ekníh s aplikáciou

Knihy v slovenčine a češtine

Copyright © 2011 Petit Press

Copyright ePub version © 2015 iAdverti

Copyright © 2011 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Erik Bartoš, Lenka Andrášová, Katarína Tínesová, Karol Šefranko

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácii na http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0079-7

Pôvodná publikácia

Pavel Socháň. Svätojanské ohne na Slovensku. Družstvo na vydávanie kníh a časopisov. Bratislava 1924. 24 s.

Bibliografické poznámky

Svätojanské ohne na Slovensku

Opisuje: Pavel Socháň.

1924

Nákladom Družstva na vydávanie kníh a časopisov v Bratislave

Tlačou „Universum“ Bratislava, Jaskový rad 71

Svätojanské ohne na Slovensku

Ku dňu Sv. Jura na Slovensku zachoval sa starodávny zvyk oslavovania Jara-Vesny aj pálením takzvaných Júrskych ohňov. No ďaleko viac rozšírený je zvyk na oslavu letného slnovratu pálením ohňov Svätojanských a s nimi spojených obradov, i majú tu podľa krajov rozličné názvy ako: Ohne Svätojanské, Páliť Vajana, Vajano, Vajanuo, Vajanka, Vajanok, niekde volajú ich aj Turícami. Vajano rozložené na Va- a Jano znamená: svätý alebo svetlý Jano (podobne ako Va-noce znamenajú sväté, svetlé noce). Vo východných župách Slovenska majú tieto ohne meno: Sobotky v Radome v Šariši: Sobutky, v Markušovciach v Spiši: Sobotačky, v Poľsku: Sobotky. Ján pochodí z hebrejčiny: Jechochanan, t. j. Bohdan; od toho je aj v nemčine: Johannes. Názvu Ivan užívajú menovite pravoslavní Slovania a — Maďari; tak majú Srbi: Ivan-dan a Maďari: Szent Iván napja (deň sv. Ivana, ačkoľvek Jána volajú ináč Jánoš). Sobotky jedni odvodzujú od hebr.: Sabbat — sviatok, iní od soviet — shromaždenie (congressus), diminut, sovietky — sobotky.

U Juhoslovanov ohne letného slnovratu volajú sa: Kresi, od čoho i mesiac jún zovie sa tam Kresník. V Dalmácii tieto ohne nazývajú sa Lietska Koleda alebo Veliká Koleda, ktoré zapaľujú sa na návrší Koledíšť. Na Rusi zovie sa Kupalo, pod ktorým menom rozumie sa tam i boh úrody zemských plodín, jemu žertoval pred žatvami (pred sobiranijem chleba“) na deň sv. Agripiny, ktorú národ preto nazval Kupalnicou. Na Rusi i teraz v predvečer sv. Jána shromaždia sa mládenci a panny a pletú vence z rozličného kvieťa, ktoré kladú si na hlavy a okolo pásov. Rozložiac k večeru oheň, pochytajú sa za ruky, skáču okolo ohňa a ospevujú Kupalo. Potom ohne preskakujú a veľa besov činia.

Tieto ohne na Slovensku pálievajú na vyvýšených miestach, na kopcoch, na stráňach, vrchoch alebo i na holiach a vrchoch pastieri a na horách drevorubači. Vo všetkých obciach majú na to už svoja starodávne miesta, ktoré aj podľa toho zovú; tak ku pr. na Bystričke v Turci: Vajanský Vršok, v Jabríkovej vo Zvolenskej pod horou Háj zvanou je malá pastvina, podnes Vajanom menovaná; v Závade v Trenčianskej majú vršok: Na Vajanku.

Pri slávnostiach Pálenia Vajana spievajú sa na Slovensku zvláštne „Vajanské Spevy“, alebo „Svätojánske Pesničky“. Sú piesne, ktoré osobite spievajú sa v týždňoch pred svätým Jánom, ktorými chodia „Príchod Jána ohlašovať a Chváliť Jána“. Osobitné piesne spievajú, keď tiahnu ohne klásť, iné pri kladení ohňov, iné počas tanca okolo ohňa, iné počas preskakovania ohňa, iné pri párení sa, pri pochode s fakľami, pri ovievaní fakieľ a konečne iné nazad idúci. I slovinská mládež tiahne po západe slnca spievajúci k ohňu. — Vo Veľkej u Strážnice na Morave konaly sa v noci svätojanskej dievčenské závody spevecké. Z každej časti osady sišly sa dievky na inom kopci. Tam nakladúc oheň svätojanský, spievaly piesne sväté i svetské. Súsedia vychádzali z osady a načúvali, ktorá družina najkrajšie spieva. Tá potom dostala pochvalu.

Svätojanské ohne predchádzajú dvojtýždňové predspevy dievocké: Chválenie Jána. V Liptovskom Jamníku dvoma týždňami pred Jánom Krstiteľom sijdú sa dievčatá každý večer na Hôrku vršok pri dedine a spevami chvália Jána. Pritom posadajú si na zem do radu alebo do polkruhu a v pesničkách oženia všetkých mládencov počnúc od nižného konca až po vyšný a pri takomto speve sotrvajú až pozde do noci. Piesne tieto sú:

Ej, Jáne náš, Jáne!

kde ťa chváliť máme?

Na jamnickej stráne,

tam ťa chváliť máme.

Koho oženíme?

Jána Ďurišovie.

Kohože mu dáme?

Zuzku Gajdošovie.

Table of Contents

Title Page

Pôvodná publikácia

Svätojanské ohne na Slovensku