Top 10 zajímavostí

Sloupový kostel v Heddalu Jeden z nejkrásnějších sloupových kostelů (strana 33)

Preikestolen Vychutnejte si pohled na Lysefjord z vrcholu skalní kazatelny (strana 40)

Fjordy Úchvatné scenérie fjordů Hardanger, Geiranger a Sogne (strany 48, 58 a 55)

Špicberky Ostrovy ležící za polárním kruhem představují nefalšovanou severskou divočinu (strana 77)

Severní mys Útes Nordkapp, vysoký 307 metrů, je považován za nejsevernější bod kontinentální Evropy (strana 74)

Jotunheimen V létě ideální pro pěší turistiku, v zimě pro lyžování (strana 57)

Lofoty Ostrovy nabízejí přenocování v rybářském domku (strana 68)

Oslo Norské hlavní město vám nabídne spoustu příležitostí k nákupům, skvělé restaurace i bohaté kulturní vyžití (strana 25)

Polární záře Severní záře neboli aurora borealis je zážitkem na celý život (strana 87)

Hardangervidda Národní park na náhorní plošině je největší v Norsku (strana 54)

Ideální výlet po Norsku

1. den Bergen

Z bergenského letiště se vydejte na prohlídku historické hanzovní čtvrti Bryggen, poté se nechte vyvézt lanovkou Fløibanen na horu Fløyen. V podvečer se naloďte na trajekt Hurtigruten a zamiřte směrem na sever.

2. den Geiranger a Ålesund

Z paluby trajektu se pokochejte krásami norského pobřeží fjordu Geiranger. Odpoledne si udělejte vycházku do nejkrásnějšího norského města Ålesund překypujícího secesní architekturou.

3. den Trondheim

Po příjezdu do historického Trondheimu se vydejte k jeho nejslavnější památce, Nidaroskému dómu. V tomto největším skandinávském chrámu si prohlédněte hrobku sv. Olafa. Poté můžete na chvíli opustit svět historie a vrhnout se do víru nakupování.

4. den Polární kruh

Na palubě lodi překročte polární kruh a zamiřte do Bodø. Zajeďte se podívat na nejsilnější vodní vír na světě Saltstraumen a navečer vyrazte směrem k souostroví Lofoty. Přenocujte ve Stamsundu v rybářském domku rorbu.

5. den Kouzelné Å

Autobusem jeďte až na jih ostrova a navštivte kouzelnou vesničku s originálním jménem Å. Nenechte si ujít dvě zdejší muzea, která vás seznámí s historií Lofot a životem v těchto končinách.

6. den Trollfjord

Autobusem pokračujte do Svolværu, centra Lofot, a odtud se vydejte na výlet lodí po Trollfjordu s majestátními útesy a vodopády. Večer se naloďte na trajekt Hurtigruten, kterým doplujete až do Tromsø.

7. den Tromsø

Prohlédněte si Tromsø, hlavní město norského severu. Navštivte Arktickou katedrálu, Polární muzeum nebo centrum Polaria a poté se vypravte na daleký sever.

8.-9. den Severní mys

Projeďte Hammerfestem, nejseverněji položeným městem na světě, a v Honningsvågu navštivte 307 metrů vysoký útes zvaný Severní mys. Trajektem Hurtigruten doplujte až na konečnou zastávku v Kirkenes, odkud se následující den vraťte letecky na jih.

Úvod

Norsko lze pravděpodobně nejpřesněji charakterizovat jako zemi fascinujících kontrastů. Nad hlubokými tajemnými fjordy se vypínají k nebi majestátní horské masivy, kruté zimy střídají nádherná léta a dlouhé polární noci se v letních měsících mění v kouzelné půlnoční slunce. Norská společnost nemá problém s prolínáním tradic a výdobytků moderní doby a zdejší čistá (a přísně chráněná) příroda je opravdovým balzámem na duši.

Země a obyvatelstvo

Norsko leží na samém severu Evropy, na Skandinávském poloostrově. Na východě sousedí se Švédskem, ze západu omývají jeho břehy vody Atlantského oceánu a Norského moře, z jihu pak vody moře Severního a průlivu Skagerrak. Na severu se jeho hranice stýkají nejen s vodami Barentsova moře a Atlantiku, ale také s Ruskem a Finskem. Rozkládá se mezi 57° a 72° severní šířky a se svou rozlohou 323 802 km2 je jednou z největších zemí evropského kontinentu. I přes jeho velkou rozlohu tu žije jen 5,1 milionu obyvatel a zdejší hustota osídlení je tedy pouhých 12 lidí na jeden km2. A není se čemu divit, vždyť celá jedna třetina země včetně Špicberk, Medvědího ostrova (Bjørnøya) a ostrova Jan Mayen leží za polárním kruhem. Najdete tu také nejsevernější bod Evropy.

Medvědí ostrov

Medvědí ostrov, objevený roku 1596 holandskými mořeplavci Willemem Barentsem a Jacobem van Heemskerkem, je dnes přírodní rezervací. Kromě ostrova je chráněn také zhruba sedmikilometrový pás moře kolem něj.

Značnou část území Norska pokrývají horské masivy nebo náhorní plošiny. Jednou z nich je Hardangervidda, jež se svými 11 900 km2 představuje největší náhorní plošinu v Evropě. Pobřeží je rozbrázděné fjordy, po celé jeho délce jsou rozesety větší či menší ostrůvky a útesy. Na východě se u hranic se Švédskem rozprostírá lesnatá krajina plná jezer. Pouhá tři procenta rozlohy země zabírá orná půda. Podmínky k životu tu vždy byly drsné, proto také muselo v minulosti mnoho Norů kvůli obživě kombinovat farmaření s rybolovem. Historie Norska a jeho obyvatel je pevně spjata s mořem, vždyť současní Norové jsou potomci odvážných mořeplavců – Vikingů. Rybolov a obchod s rybami byl a stále je jedním ze základních kamenů ekonomiky země. Právě moře dalo také Norsku i ten největší dar v jeho novodobé historii – bohaté zásoby ropy, a tak je v současnosti Norsko jak jedním z největších světových exportérů ryb a mořských plodů, tak druhým největším evropským vývozcem ropy hned po Rusku.

Přibližně 86 % obyvatel Norska jsou etničtí Norové, skandinávští Germáni. Sámové (dříve označováni jako Laponci) žijí na samém severu země ve správní oblasti Finnmark, zejména v Kautokeinu a Karasjoku. V posledních letech se značně zvýšil příliv imigrantů ze zahraničí, kteří tak dnes tvoří přes 13 % obyvatelstva země.

Polární muzeum v Tromsø

Životní styl

Bez nadsázky můžeme říci, že Norsko je drahá země. Náklady na živobytí jsou vysoké, stejně jako daně. Nicméně za tuto cenu si Norové užívají nadstandardních státních příspěvků a kvalita zboží i služeb je na nejvyšší úrovni. Většina obyvatel země žije ve velkých městech či v jejich blízkém okolí (Oslo, Bergen, Stavanger/Sandnes či Trondheim). V Norsku je naprosto běžné (podobně jako v České republice) vlastnit nebo si alespoň pronajímat tzv. hytte – chatu či chalupu, na které se tráví víkendy a dovolené.

Běh na lyžích je norskou národní vášní

Půlnoční slunce a polární záře

Polární záře – zážitek na celý život

Jedním z hlavních turistických lákadel Norska jsou scenérie a přírodní úkazy, jimiž se může pochlubit snad jen norská příroda. Horské hřebeny jsou tu pokryty sněhem a ledovci i během léta. Hluboké soutěsky a strže zdejších fjordů s množstvím nádherných vodopádů a překrásným výhledem na blankytně modré moře ohromí i ty nejzkušenější cestovatele. Nezapomenutelnými zážitky, kvůli kterým se možná budete do Norska neustále vracet, jsou pohled ze skalní kazatelny Preikestolen, vypínající se do výšky 600 metrů nad Lysefjord, či návštěva souostroví Lofoty. Do maličké vesničky Geiranger, kde žije pouhých 300 stálých obyvatel, zavítá sice kvůli návštěvě stejnojmenného fjordu na 700 000 návštěvníků ročně, přesto tu nikdy nebudete mít pocit, že by tu byl nějaký turistický přetlak.

Půlnoční slunce

Termínem půlnoční slunce označujeme jev, který je v oblastech za polárním kruhem součástí polárního dne, kdy Slunce nezapadá ani v noci. Na severní polokouli jej lze pozorovat kolem letního slunovratu.

Počasí v zemi je často nevlídné a především nevyzpytatelné, to ale již k Norsku prostě patří a pohled na zdejší fjordy zahalené v hrozivých mračnech či v mlze nabírá díky tomu na dramatičnosti. Nejlepší období k návštěvě Norska počíná květnem a srpnem končí, čím severněji se však vydáte, tím chladněji samozřejmě bude. Letní sezóna je krátká, teploty na jihu Norska průměrně dosahují 25 °C, na severu pouze okolo 20 °C, je ale zároveň obdobím, kdy je ideální příležitost vidět fenomén vyskytující se za polárním kruhem, a to půlnoční slunce. V závislosti na zeměpisné šířce slunce od konce května do počátku srpna vůbec nezapadá. V poslední době začínají turisté navštěvovat Norsko i mimo letní sezónu, kdy tu mohou spatřit další unikátní fenomén – polární záři. Ta je nejlépe viditelná v říjnu, únoru a březnu. Období v únoru a březnu je navíc ideální k lyžování a ostatním zimním sportům.

Kultura a tradice

I přes to, že bylo Norsko dlouhá staletí pod dánskou a švédskou nadvládou, jeho kultura je naprosto svébytná. Norsko není sice nějak zvlášť lidnatým státem, přesto odtud pochází několik velikánů světa umění. Za všechny jmenujme spisovatele Henrika Ibsena a Bjørnstjerne Bjørnsona, malíře Edwarda Muncha a skladatele Edwarda Griega, milovníkům detektivek nejsou neznámí ani Jo Nesbø a Karin Fossumová. Norové byli vynikající cestovatelé a objevitelé, jména jako Roald Amundsen, Fritjof Nansen či Thor Heyerdahl zná celý svět. Jejich počiny dokonale dokumentují Polární muzeum v Tromsø a Muzeum Kon-Tiki v Oslu.

V zemi stále hrají důležitou roli tradice, přesto je ale Norsko považováno za jednu z nejprogresivnějších zemí na světě, co se týče ochrany životního prostředí, genderové politiky a vztahu k menšinám. Již roku 1981 stanula v čele státu žena. Gro Harlem Brundtlandová se tehdy stala první předsedkyní vlády v dějinách země. Norsko navíc nemá problém jít proti všeobecnému proudu, čehož důkazem může být i jeho neochota dodržovat celosvětová omezení v oblasti lovu velryb či dvakrát odmítnutý vstup do Evropské unie.

Stručná historie

Tak jako podobu norské krajiny utvářela poslední doba ledová, historii Norska utvářeli Vikingové, Sámové, Dánové a Švédové. Poslední dva jmenované národy přitom ovlivňovaly dění v Norsku tak dlouho, že je až s podivem, že si norská společnost a její kultura uchovaly takovou míru svébytnosti. Samostatné Norsko vzniklo až roku 1905.

Raná historie

Norsko se z mrazivého sevření poslední doby ledové začalo dostávat přibližně před 14 tisíci lety, přičemž se odhaduje, že některé jeho oblasti jsou osídleny nejméně 11 tisíc let. Led ustoupil nejprve z pobřeží, proto i zdejší oblasti byly zalidněny jako první. Roku 9300 př. n. l. žili lidé i na dalekém severu v oblasti dnes zvané Magerøya. První archeologické nálezy z období mezolitické kultury Komsa z roku 7000 př. n. l. pochází z Tromsu a Finnmarku, které leží na samém severu Norska. Přibližně ve stejné době se usadili lidé i na jihu v oblasti Nøstvetu a později i na území dnešního města Fosen. Původní obyvatelé Norska byli lovci a sběrači, první náznaky zemědělství se začínají objevovat až kolem roku 4000 př. n. l.

Nálezy z éry Vikingů

V Muzeu vikinských lodí v Oslu (Vikingskipshuset på Bygdøy) si můžete prohlédnout opravdu vzácné kousky, například slavný drakar z Osebergu, jenž byl objeven v pohřební mohyle na farmě Oseberg poblíž Tønsbergu, pocházející z 9. století.

Příslušníci nejstarší norské etnické skupiny, Sámů, se usadili na severu země odhadem před 4000 lety. Do Norska přišli z východu (pravděpodobně z Uralu) a postupně se usazovali i v okolních zemích – Rusku, Švédsku a Finsku.

Vikingové

Svatý Olaf

Od 8. do 11. století začali tito skandinávští mořeplavci hrát v Evropě i za jejími hranicemi velmi výraznou roli. Zatímco švédští Vikingové nejčastěji vyráželi na východ, Vikingové z Norska a Dánska podnikali výboje západním směrem a při svých výpravách zakládali na nově objevených územích osady. Norští Vikingové kolonizovali Shetlandy, Orkneje, velkou část Velké Británie i Irska, Faerské ostrovy a Island. Na svých lodích se dokonce dostali až do Grónska a Newfoundlandu v Kanadě.

Vikingové zpočátku pouze nárazově přepadali a plenili pobřežní osady, postupem času však začali na dobytých územích trávit i zimy, a jejich přítomnost zde tak nabyla stálejšího charakteru. V polovině 9. století již kontrolovali podstatnou část severní Evropy, jejich centrem se stal Jórvík, dnešní York v Anglii. Vikingové se jako celek stali do jisté míry fenoménem části tehdejší Evropy, nicméně v samotném Norsku, jež bylo rozdrobeno na velké množství lenních panství, zuřil mezi jednotlivými náčelníky a frakcemi boj o moc a území.

Náčelníci si ze svého středu volili krále a panovníkem, kterému se nakonec podařilo Norsko sjednotit, se stal Harald I. Krásnovlasý (v norštině Harald Hårfagre), jenž vládl v Norsku v letech 872–930.

Sjednocení Norska

Vikingové se při svých výpravách dostali do těsného kontaktu s mnoha odlišnými kulturami a pochopitelně se setkali i s křesťanstvím. Až do 10. století bylo Norsko pohanské, Vikingové uctívali své severské bohy. Tato situace se začala postupně měnit až za vlády syna Haralda I. Krásnovlasého, krále Håkona I. Dobrotivého, který v Anglii přijal křesťanskou víru. Håkon se ukázal jako opravdu dobrotivý král, když se rozhodl, že nebude svým poddaným nutit křesťanství násilím. O větší rozšíření křesťanství v Norsku se zasloužil až král Olaf II. Haraldsson, známý jako svatý Olaf, jelikož ten se použití násilí již nevyhýbal. Olaf navíc v podstatě dokončil sjednocení Norska a stal se prvním králem, jenž vládl Norsku v jeho dnešních hranicích. Zemřel roku 1030 v bitvě u Stiklestadu a po své smrti byl kanonizován. Na konci 11. století bylo křesťanství jediným povoleným náboženstvím v Norsku.

Svatý Olaf

Olaf II. Haraldsson (995–1030), potomek prvního norského krále Haralda I. Krásnovlasého, byl panovníkem, jemuž se podařilo sjednotit Norsko. Za svého pobytu v Anglii přijal křesťanství a po svém návratu si vytyčil dva cíle, a to sjednotit zemi a přivést její obyvatele na cestu křesťanství. Ještě před splněním své mise padl v bitvě u Stiklestadu, ale krátce po jeho smrti se začaly v okolí jeho hrobky, nacházející se dnes v Nidaroském dómu v Trondheimu, údajně dít zázraky, a kolem osoby zesnulého krále se tak začal vytvářet kult. Nakonec byl Olaf kanonizován a stal se patronem Norska. Roku 1997 byla v Norsku obnovena pouť do Trondheimu, která byla roku 2010 prohlášena za Evropskou kulturní stezku.

Dánský vliv

Ve 14. století začala zlatá éra Norska. Za vlády krále Håkona VI. Magnussona došlo ke stabilizaci království, města Oslo, Bergen či Trondheim vysloveně vzkvétala. Součástí Norska se staly Orkneje, Shetlandy, Faerské ostrovy, Hebridy a ostrov Man, dokonce byla vytvořena unie s Grónskem a Islandem. Čas Vikingů se nachýlil, jejich jednotliví náčelníci pomalu ztráceli na významu. Dědici trůnu se mohli stát pouze královi potomci, včetně těch nemanželských, což mělo za následek nástup nepokojů a občanských válek. Vládnoucí královská dynastie se snažila situaci stabilizovat pomocí sňatků se zahraničními královskými rody, a tak se stalo, že se roku 1363 král Håkon VI. oženil s tehdy devítiletou princeznou Markétou, dcerou dánského krále Valdemara IV. Jejich syn Olaf Haakonsson se stal roku 1376 dánským králem a po smrti svého otce roku 1380 i králem Norska. V této době začalo dlouhodobé spojenectví mezi Norskem a Dánskem, které trvalo prakticky bez přerušení až do roku 1814.

Černá smrt (jak byla nazývána tehdejší epidemie moru) dorazila do Norska roku 1349, pravděpodobně na lodi z Anglie. Její následky byly naprosto fatální – během pouhých dvou let, mezi roky 1349 a 1351, nemoci podlehly takřka dvě třetiny tehdejších obyvatel Norska.

Sloupové kostely

Proces obracení Norska na křesťanskou víru byl v celé zemi doprovázen horečnou stavbou unikátních kostelíků. Tyto tzv. sloupové kostely stavkirke jsou celé ze dřeva a své jméno dostaly podle způsobu jejich stavby, jež byla uskutečňována pomocí rohových nosných sloupů a nosného prahu. Odhaduje se, že ve středověku bylo v severní Evropě vybudováno na 2000 těchto staveb, do současnosti se jich ale bohužel dochovala jen hrstka. V Norsku jich stále stojí 29, nejstarší z nich pochází z 12. století. Roubený kostelík v Urnesu je zařazen do seznamu světového kulturního dědictví UNESCO.

Håkon I. Dobrotivý od Petera Nicolaie Arba (1860)

Roku 1397 iniciovala královna Markéta I. Dánská vznik tzv. Kalmarské unie, díky níž soustředila do svých rukou moc nad Norskem, Dánskem i Švédskem. Toto spojenectví skandinávských zemí přetrvalo dalších téměř 140 let až do roku 1536, kdy z unie vystoupilo Švédsko. Personální unie mezi Norskem a Dánskem, formálně zvaná Království Dánska a Norska, pak existovala dalších téměř 300 let.

Během celého tohoto období byla role Norska oslabována a Dánsko naopak nabíralo na síle. Dánský královský dvůr uplatňoval svou moc v Norsku pomocí místodržících, ty jmenoval sám dánský král. Od konce 16. do počátku 18. století proběhlo na severu Evropy několik válek se Švédskem, v nichž Království Dánska a Norska přišlo o některá území.

Revoluce ve Francii a Americe zažehly v srdcích Norů touhu po samostatnosti, nicméně trvalo ještě mnoho let, než se toto přání mnoha generací vyplnilo.

Švédsko-norská unie

Dánové odešli z napoleonských válek jako poražení a byli přinuceni odevzdat Norsko svému úhlavnímu nepříteli, Švédsku. Tento akt však vyvolal u národnostně uvědomělých Norů doslova zuřivý odpor, jednostranně vyhlásili v Eidsvollu svou nezávislost a 17. května 1814 si schválili vlastní ústavu.

Po krátké válce nakonec Švédové norskou ústavu akceptovali, a vznikla tak nová personální unie Švédska a Norska, oficiálně zvaná Spojená království Švédska a Norska. Podmínkou k jejímu vzniku bylo, že se úřadující místodržící a pozdější dánský král Kristián VIII. vzdá svého nároku na norský trůn. Po jejím splnění zvolil 4. listopadu téhož roku norský parlament (Stortinget) za nového panovníka Norska švédského krále.

Nezávislost

Boj za norskou nezávislost však rozhodně neustal. Roku 1905, tedy více než 90 let po vzniku unie se Švédskem, bylo toto společenství nenásilně rozpuštěno. Předcházelo tomu několik let politického neklidu a tenze mezi oběma zeměmi.

Lov velryb

Norsko je jednou z mála zemí na světě, která ignoruje moratorium na lovení velryb. Podle posledních odhadů bylo jen během první poloviny roku 2014 usmrceno na 700 velryb. Norsko se obhajuje tím, že udržuje přirozené prostředí lovem přemnožených druhů.

Na podporu nezávislého Norska bylo shromážděno téměř 250 000 podpisů, a Švédsko tak nakonec přiznalo Norům právo na sebeurčení. Nutno dodat, že norské umění a věda vzkvétaly ještě před vznikem nezávislého Norska a jména jako Bjørnstjerne Bjørnson, Henrik Ibsen (zemřel pouhý rok po vyhlášení nezávislosti), Edward Grieg či Fridtjof Nansen znal v té době takřka celý svět.

Základy moderního státu

Památník 2. světové války v Ålesundu

V 1. světové válce zůstalo Norsko neutrální a i díky tomu se jeho ekonomika v prvních letech nezávislosti slibně rozvíjela. Hospodářský růst utěšeně pokračoval i v meziválečném období, ale po vypuknutí 2. světové války se situace rapidně zhoršila. Do země vstoupila bez ohledu na norskou neutralitu německá vojska, a Norsko se na několik následujících let proměnilo v okupovanou zemi. Symbolem kolaborantství se stal norský politik a fašista Vidkun Quisling (mimochodem slovo „quisling“ dodnes označuje v mnoha jazycích právě zrádce či kolaboranta). Mnoho oblastí v Norsku bylo válkou silně zasaženo a například severská města Narvik a Bodø zažila těžká bombardování. 2. světová válka tak vlastně přispěla k tomu, že se Norsko v poválečných letech zřeklo své neutrality a roku 1949 vstoupilo jako jedna z prvních zemí do nově se formujícího NATO. Roku 1960 vstoupilo i do Evropského sdružení volného obchodu. Na konci 60. let narazila země v Severním moři na svou zlatou žílu – ohromné zásoby ropy. Díky tomu se již tak vysoká životní úroveň v Norsku ještě zvýšila a není tedy divu, že bohatí Norové se roku 1972 v referendu vyslovili proti vstupu Norska do EHS, předchůdce dnešní Evropské unie. Podobný výsledek mělo referendum roku 1994, i tehdy se Norové vyslovili proti vstupu do EU.

Ve 20. století prošlo Norsko zásadním vývojem. Na počátku století se začalo etablovat jako samostatný stát, překonalo následky 2. světové války a dnes je jednou z nejstabilnějších a nejbohatších zemí světa, jež se aktivně zapojuje do mezinárodního politického dění. Moderní Norsko je prototypem svobodné, liberální společnosti kladoucí zásadní důraz na demokratické principy. Charakterizuje jej výkonná ekonomika a vysoké daně, které jsou však na druhou stranu zárukou, že stát má takříkajíc „kde brát“, co se týče sociálních jistot pro své občany. Norsko se může pochlubit jednou z nejvyšších životních úrovní na světě, vysokými příjmy na hlavu, špičkovým školstvím a rovněž jednou z nejvyšších průměrných délek života na světě. Na druhou stranu pocit nezávislosti a v jistém smyslu nedotknutelnosti Norska zašel tak daleko, že si země společně s Japonskem v klidu dovoluje nerespektovat mezinárodní moratorium na lov velryb.

Vzpomínkový pochod za oběti teroristických útoků roku 2011

Historické milníky

9000 př. n. l.

První stopy osídlení v Norsku.

4000 př. n. l.

V jižním Norsku jsou zakládány první zemědělské osady.

872–930

Král Harald I. Krásnovlasý zahajuje proces sjednocování Norska.

961

Sjednotitel Norska král Håkon I. Dobrotivý umírá v bitvě u Fitjaru.

1015–28

Olaf II. Haraldsson pokračuje ve sjednocování země a šíření křesťanství.

1030

Král Olaf II. umírá v bitvě u Stiklestadu. Později je kanonizován a vstupuje ve známost jako svatý Olaf.

1070

Zahájena stavba Nidaroského dómu v Trondheimu.

1349–51

Takřka dvě třetiny obyvatel Norska umírají při epidemii moru.

1397

Norsko vstupuje společně se Švédskem a Dánskem do Kalmarské unie, společenství trvá do roku 1536.

1536–1814

Doba trvání Království Dánska a Norska.

1814

Po napoleonských válkách vzniká personální unie Švédska a Norska trvající do roku 1905.

1901

Norská vláda poprvé uděluje Nobelovu cenu.

1905

Norsko se stává nezávislým státem.

1914

Propuká 1. světová válka, Norsko zůstává neutrální zemí.

1918

Norské ženy získávají právo volit.

1940–5

2. světová válka, Norsko je okupováno německými vojsky.

1949

Norsko vstupuje do NATO.

1968–9

Objevení ropy v Severním moři. Těžba zahájena roku 1971.

1972

Norové se vyslovili proti vstupu země do EHS.

1981

Gro Harlem Brundtlandová se stává první předsedkyní vlády v historii země.

1994

Norsko opět odmítá vstup do Evropské unie. V Lillehammeru se konají zimní olympijské hry.

2010

Nobelovu cenu míru získává čínský disident Liou Siao-po, Čína protestuje.

2011

V Oslu a na ostrově Utøya řádí pravicový extremista Anders Behring Breivik, výsledkem je 77 mrtvých.

2013

Erna Solbergová se stává druhou ženou v premiérském křesle.

Kam se vydat

Norsko je zemí, která v sobě skrývá neopakovatelné kouzlo a svým návštěvníkům umí připravit nevšední zážitky. Města jako Oslo, Bergen, Stavanger a Trondheim jsou na jednu stranu dostatečně velká na to, aby poskytla veškerý komfort civilizace, na druhou stranu většinu z nich obejdete doslova za chvilku a budete se v nich cítit jako doma. Norsko je ideální destinací pro milovníky přírody, vždyť v této téměř 2000 kilometrů dlouhé zemi najdete panenské lesy, horská pohoří, jezera, ledovce, rozlehlé pláně, tundry i klenot zdejší přírody, tajemné fjordy.

Oslo

Norské hlavní město, založené roku 1048, leží v jihovýchodní části země u Oslofjordu. Ve městě obklopeném horami budete mít pocit, že hned za jeho branami začíná divočina.

Centrum Osla

Se svými 634 tisíci obyvateli je Oslo [1] nejlidnatějším norským městem. Centrum města je poměrně malé a bez problémů jej obejdete pěšky. Ideálním místem, kde začít prohlídku, je Sentralstasjon [2] (hlavní vlakové nádraží), kde mimo jiné najdete centrálu turistické informační kanceláře. Hned před nádražím začíná hlavní městská třída Karl Johans gate, které Norové neřeknou jinak než „Karl Johan“. Táhne se středem města v délce 1 km a končí u Královského paláce. První polovinu tvoří pěší zóna, po níž se dostanete ke katedrále [3] (Oslo domkirke; Karl Johans gate 11; www.oslodomkirke.no; denně 10.00–16.00; vstup zdarma). Zvenku katedrála nezaujme, když však vstoupíte dovnitř, můžete si prohlédnout nástropní malby a vitrážová okna, díla Emanuela Vigelanda. Katedrálu obklopuje tržiště z poloviny 19. století, dnes je plné obchůdků s oblečením a šperky, restaurací a kaváren. Celý úsek Karl Johan gate s pěší zónou je posetý obchody se suvenýry i značkovými butiky.

Impozantní budova norského parlamentu

Od budovy norskéhoparlamentu[4] (Stortinget; Karl Johans gate 22; www.stortinget.no; prohlídky v norštině so 10.00 a 13.00, v angličtině so 11.30; vstup zdarma) se z třídy Karl Johan gate stává pravý bulvár. V budově parlamentu, částečně přístupné veřejnosti, sídlí od roku 1866 norské národní shromáždění. Rovnoběžně s Karl Johan gate probíhá středem města ulice Eidsvolls plass, na níž se nachází několik fontán a z níž se každou zimu stává kluziště. Zmíněná ulice vás zavede k budovám Nationaltheatret (Národního divadla; Johanne Dybwads plass 1; www.nationaltheatret.no) a Universitetet i Oslo (Univerzity v Oslu; Boks 1072 Blindern; www.uio.no). Na samém konci Karl Johan gate stojí naproti parlamentu Slotte og Kongeskibet [5] (Královský palác; www.kongehuset.no; komentované prohlídky v angličtině v letních měsících, časy se různí), v současnosti oficiální rezidence norské královské rodiny. Obklopuje jej ohromný park Slottsparken.

Za Slottsparken začíná další rušná třída, Henrik Ibsens gate. Po ní se dostanete k ulici Munkedamsveien plné obchodů, kaváren a barů, jež vás zavede k nábřeží s moderními kancelářskými a obytnými komplexy Filipstad Brygge a Tjuvholmen, s nímž sousedí čtvrť Aker Brygge[6]. Jedná se o bývalé loděnice, které byly kompletně přestavěny, a dnes je celá zdejší oblast jednou z nejprestižnějších adres v Oslu, co se týče nakupování i zábavy. Nachází se tu více než 70 obchodů a 40 restauračních zařízení, od fastfoodů po nejluxusnější restauranty. Z nábřežní promenády budete mít celý fjord s přístavem jako na dlani a můžete se odtud také vypravit na vyhlídkovou plavbu. Nedaleko stojí na náměstí Rådhusplassen Nobels Fredssenter [7] (Centrum Nobelovy ceny; www.nobelpeacecenter.org; květen–srpen po–ne 10.00–18.00, září–květen út–ne 10.00–18.00; vstupné), kde se lze blíže seznámit s historií udílení Nobelových cen. Opodál naleznete budovu radnice (Rådhuset). Vydáte-li se od ní směrem na východ, dorazíte k Akershus festning[8] (pevnost Akershus; www.forsvarsbygg.no; denně říjen–duben 7.00–21.00, květen–září 6.00–21.00, výměna stráží ve 13.30, komentované prohlídky jen v létě; vstup zdarma) ze 13. století. Nedaleko odtud narazíte na muzeum současného umění Museet for samtidskunst (Bankplassen 4; www.nasjonalmuseet.no; út–st a pá 11.00–17.00, čt 11.00–19.00, so–ne 12.00–17.00; vstupné). Na západní straně zálivu Pipervika stojí mimo jiné muzeum moderního umění Astrup Fearnley Museet (Strandpromenaden 2; www.afmuseet.no; út–st a pá 12.00–17.00, čt 12.00–19.00, so–ne 11.00–17.00; vstupné). Autorem této moderní budovy je Renzo Piano.

Vánoční trhy

V předvánočním čase se na Rådhusplassen před radnicí a Centrem Nobelovy ceny konají vánoční trhy, kde jsou k dostání řemeslné výrobky ze všech koutů Norska.

Kavárna v Aker Brygge

Pokud se otočíte směrem k východu, upoutá vaši pozornost architektonicky oceňovaná budova opery Operahuset Oslo[9] (Kirsten Flagstads pl. 1; http://operaen.no). Severozápadním směrem odtud pak leží náměstí Christiania, jedno z nejstarších v Oslu. Je obklopeno starobylými domy, z nichž některé pocházejí ze 17. století. Ulicí Akersgata se dostanete zpět na Karl Johans gate. Severně od ní stojí budova Nasjonalgalleriet [10] (Národní galerie; Universitetsgata 13; www.nasjonalmuseet.no; út–pá 10.00–18.00, čt do 19.00, so–ne 11.00–17.00; vstupné), jež vystavuje díla norských umělců.

Koniec ukážky

Table of Contents

Obálka

Top 10 zajímavostí

Ideální výlet po Norsku

Úvod

Země a obyvatelstvo

Životní styl

Půlnoční slunce a polární záře

Kultura a tradice

Stručná historie

Raná historie

Vikingové

Sjednocení Norska

Dánský vliv

Švédsko-norská unie

Nezávislost

Základy moderního státu

Historické milníky

Kam se vydat

Oslo

Centrum Osla

Východ a jih Osla

Západ a sever Osla

Jih a jihovýchod země

Jižní pobřeží

Kristiansand

Vnitrozemí

Jihovýchod země

Stavanger a okolí

Centrum Stavangeru

Historický Stavanger

Umění a kultura

Okolí Stavangeru

Bergen a okolí

Centrum Bergenu

Centrum Bergenu a poloostrov Nordnes

Okolí Bergenu

Hardangerfjord a Voss

Střední Norsko a fjordy na západě

Středovýchod země

Hornatý střed

Fjordy na západě

Trøndelag a Nordland

Centrum Trondheimu

Okolí Midtbyenu

Další zajímavosti Trøndelagu

Nordland

Lofoty a Narvik

Daleký sever

Tromsø

Z Tromsø k Severnímu mysu

Špicberky

Turistické zajímavosti a aktivity

Jan Mayen

Volný čas

Aktivní dovolená

NAKUPOVÁNÍ

ZÁBAVA

Stravování

Zajímavosti