Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Lenka Rožnovská

Co zavinil Kolumbus

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 5764. publikaci

Lenka Rožnovská (www.lenkaroznovska.cz)

Ilustrace Jiří Fixl (www. jirifixl.cz)

Odpovědná redaktorka Helena Varšavská

Sazba a zlom Antonín Plicka

Formát ePub Antonín Plicka

Zpracování obálky Antonín Plicka

Počet stran 72

Vydání 1., 2015

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

© Grada Publishing, a.s., 2015

Cover Illustration © Jiří Fixl

ISBN 978-80-247-9667-3 (ePub)

ISBN 978-80-247-9666-6 (pdf)

ISBN 978-80-247-4852-8 (print)

Předmluva

Houká, ale pták to není,

veze pánské nadělení,

veze kluky za dědou,

kdo ví, zdali dojedou.

Uhodli jste? Je to tak!

Do stanice vjíždí vlak.

Kluci, holky, pospěšte si, ať vám neujede vlak! Jíra a Josífek už nastoupili a čeká je ohromné cestovatelské dobrodružství.

Telefon

Crrr. Zazvonil telefon a prvňák Jíra se k němu okamžitě hnal.

„Prosím, tady Jiří Ondrůšek,“ řekl Jíra.

„Tak to musí být omyl. Jiří Ondrůšek je totiž tady,“ ozvalo se z telefonního sluchátka a následoval tlumený smích. Dědeček Ondrůšek udělal svůj vtip se jménem. Znal totiž hned tři chlapy stejného jména. Jeden chlap byl on, děda Jiří Ondrůšek, druhý chlap byl jeho syn Jirka Ondrůšek a třetí chlapík je vnuk Jíra.

„Jé, dědo, to jsi ty!“ zaradoval se Jíra, který poznal dědečkův hlas. „Jak se máš? A co dělá Maxík? A už se našel Kolumbus? Jé, dědo, já už bych chtěl mít prázdniny…“

Malý Jíra nestačil všechno dědečkovi vypovědět a počkat na jeho odpovědi, jako vichřice se k němu přihnal mladší bráška Josífek, vytrhl mu sluchátko: „Já taky, dědo. Půjdeme zase na ryby, jo?“ Dědeček se ani nenadechl k odpovědi a už držela sluchátko maminka.

„Omlouvám se za kluky, dědečku, jsou nějak rozjívení, nemohou se dočkat prázdnin.“

Dědeček využil chvilky, kdy se maminka oháněla po chtivých rukách, co chtěly dosáhnout na sluchátko, a skočil mamince do řeči.

„Ahoj Helenko.“

„Ahoj. Promiň, dědečku, ani jsem tě nepozdravila. Ale to víš, jsem stále v jednom kole, už aby bylo léto…“

„Já vím. Však se brzy dočkáte,“ chlácholil snachu dědeček. Z dálky zaslechl, jak malý Josífek pofňukává, že už nechce být ve školce, protože se tam chodí po obědě spát. Bylo mu vnoučka líto.

„Helenko, dej mi, prosím tě, Josífka k telefonu.“

Sotva podala maminka Josífkovi telefon, spustil: „Dědo, vyčaruj mi prázdniny!“

Dědeček chtěl Josífkovi vysvětlit, že všechno má svůj čas, a čas prázdnin teprve přijde, ale předběhl ho starší vnuk Jiřík.

„Ty jsi ťululum, čaruje se jen v pohádkách.“

Josífek vzlykl, ale děda mu do sluchátka zašeptal: „Josífku, neboj, prázdniny budou dřív, než se Kolumbus naučí štěkat.“

Vzkaz

Červen se přehoupl do své půlky, Jíra si ze školy nesl dopis.

Stálo v něm:

Tatínek nahlas přečetl vzkaz a nevěřícně zakroutil hlavou. „A není to od Chybáka chyták? Vážně budete mít prázdniny o týden dřív?“

„Není, dřív budu mít prázdniny i vysvědčení,“ pospíchal s vysvětlením Jíra a zeširoka se usmál.

Josífka přepadla lítost. Taková nespravedlnost. Jeho školka se opravovat nebude. To si to děda s tím kouzlením nějak popletl. Vrásky na čele měla i maminka.

„No jo. Ale kdo teď bude Jíru hlídat? Vždyť musíme oba do práce.“

„Neboj se, to nějak zvládneme, maminko,“ uklidňoval tatínek svou ženu, „když nás Chybák žádá o podporu, má ji mít.“

„Raději bych mu dopřála nějakou potvoru než podporu. Kdo bude mít pochopení se mnou?“

Josífek překvapeně pohlédl na maminku. Jakou potvoru chce panu řediteli dát? Snad ne jeho Miťana, příšeráka z vesmíru, o kterém prohlásila, že je to chlupatá potvora a že se jí moc nelíbí. Anebo má na mysli paní Hrabatou? Domovnici z druhého patra, o které tatínek říká, že je udrbaná potvora, která by si zasloužila, aby se jí na jazyku udělal uzel.

Než se však Josífek stačil zeptat, řeč se stočila na prázdniny.

„No nic, zavoláme dědovi, snad kluky pohlídá,“ hlesla maminka a šla telefonovat.

Josífkovi se zatajil dech. Maminka řekla kluky, to znamená, že i on pojede k dědovi o týden dřív. Jen aby děda souhlasil. Ale proč by nesouhlasil? Vždyť ten dřívější začátek prázdnin zařídil přece on, děda kouzelník!

Hádanka

Maminka dotelefonovala, ale vráska z čela jí nezmizela. Mlčela a zamyšleně k sobě tiskla rty.

„Můžeme, nebo nemůžeme jet?“ chtěl vědět Jíra.

„Můžete, i nemůžete…“

Jíra se zamračil. Maminka vede řeči jako král Šalamoun. „Mami, proč nám to děláš? Hádanky si nech od cesty. Chceme slyšet jasné jo, nebo ne.“

Maminka si povzdechla. „Ale jo, děda se na vás těší, jenže pro vás nemůže přijet.“

„Tak za dědou pojedeme sami!“ vyhrkl Josífek.

„I ne, Josífku, na to jste ještě malí.“ Maminka zase vzdychla a vypadalo to, že žádné prázdniny o týden dříve nezačnou. Jenomže to by bylo, aby kluci nestáli při sobě. Zapeklitý problém vyřešil táta.

„Maminko, já si ale myslím, že náš Jíra už je dost velký, cestu zvládne sám. Koupíme mu jízdenku a požádáme pana průvodčího, aby ho ohlídal.“

Kluci napjatě čekali, co na to maminka řekne. Ale mamince se tatínkův nápad moc nezamlouval. „No dobře, a co bude s Josífkem, táto? Přece nemáš to srdce, abys ho nechal doma.“

„Však taky doma nezůstane!“ přiložil si polínko své pravdy Jíra. „Pojede se mnou. Celou cestu ho budu držet za ruku, a když mu bude chtít někdo ublížit, dostane ode mě takovou do nosu…“ Jíra si vyhrnul rukávy, aby všem ukázal, jaké má svaly. Maminka pohladila Jíru po vlasech a konečně se usmála.

„I ty hrdino, třeba bys ho nepřepral.“

„Přepral, maminko, Jíra přepere i mě,“ ztratil za syna slovo tatínek a naoko se začali s Jírou prát. Do rvačky se zapojil i malý Josífek. Skočil, chytil tátu za nohu. Buch. Bác. Táta leží na zemi. Synové ho položili na lopatky.

„Tak to vidíš, maminko, kluci se ve světě neztratí.“

Maminka byla sama proti třem, nakonec souhlasně přikývla a šla klukům zabalit věci na prázdninové dobrodružství. Snad má tatínek pravdu, snad už jsou kluci doopravdy velcí a dojedou k dědovi v pořádku.

Konec ukázky

Table of Contents

Předmluva

Telefon

Vzkaz

Hádanka