Top 10 zajímavostí

Hotel Raffles Navštivte asi nejslavnější hotel v Asii a ve zdejším Long Baru si dejte koktejl Singapore Slingi

Chinatown Tady najdete všechno čínské – od kuchyně až po starožitnosti; nenechte si ujít noční trh

Esplanade – Theatres on the Bay jedna z nejpozoruhodnějších singapurských budov; její exteriér připomíná plod oblíbeného ovoce durianu

Orchard Road Nákupní ráj, kde je více obchodních pasáží, než si dovedete představit

Clarke Quay a Boat Quay Tady najdete ty nejlepší restaurace a kluby ve městě

Night Safari Nejzajímavější aktivita po setmění

National Museum Nabízí víc než jen historii – prohlédněte si i nádherné interiéry budovy

Ostrov Sentosa Někdy je až příliš zaplaven turisty, ale najdete zde ty nejlepší pláže a také úžasné atrakce

Gardens by the Bay Krásný park téměř v centru města se pyšní stovkami vzácných rostlin a živočichů

Little India V pestrobarevných uličkách této čtvrti není těžké se na chvíli příjemně „ztratit“

Ideální den v Singapuru

9.00 Snídaně

Začněte den typickou singapurskou snídaní: čerstvou kávou, kaya toustem s kokosovým džemem a na měkko uvařenými vajíčky ve starosvětském podniku Killiney Kopitiam, který byl otevřen už v roce 1919.

10.00 Lekce kultury

Vezměte si taxík a zajeďte na Armenian Street navštívit Peranakan Museum. Tam se dozvíte vše o čínské kultuře v tomto koutě světa. Muzeum má 10 stálých výstavních galerií.

12.00 Oběd

Vyzkoušejte peranakanskou kuchyni v True Blue Cuisine nebo kantonský dim sum bufet v restaurantu Lei Garden v komplexu CHIJMES.

14.00 Nákupní terapie

Naproti bývalému klášternímu komplexu CHIJMES se nachází obchodní centrum Raffles City Mall, kam se můžete vydat na nákupy. Nebo zajděte do pasáže CityLink Mall, která vás dovede k největší fontáně na světě Fountain of Wealth. Najdete zde prodejny mnoha světových značek.

15.30 Vzhůru do nebes

Dopřejte si třiceti-minutovou jízdu na Singapore Flyer – druhém největším vyhlídkovém otočném kole světa, které je o 30 m vyšší než London Eye a ze kterého uvidíte město z ptačí perspektivy. Pak si chvíli vydechněte a dejte si něco dobrého u některého z pouličních stánků dole pod kolem.

16.30 Čas na muzea

Přejděte po unikátní pěší lávce ve tvaru dvojité šroubovice (imitující model DNA) k budově ve tvaru lotosového květu vedle komplexu Marina Bay Sands. Jedná se o budovu Art Science Museum, kde najdete fascinující expozici věnovanou umění, vědě, médiím, technologiím, designu a architektuře.

18.00 Na řece

Abyste poznali Singapur i z jiného úhlu pohledu, svezte se po řece Singapore River v líně a pomalu plujícím člunu „bumboat“. Vyplouvá se z přístaviště u parku Merlion, naproti komplexu Marina Bay Sands. Příjemná půlhodinová vyhlídková plavba na elektřinou poháněném člunu končí u nábřeží Boat Quay nebo Clarke Quay.

19.00 Koktejl při západu slunce

Vraťte se do parku Merlion a zajděte do restaurace Catalunya v budově Fullerton Pavilion na nábřeží Collyer Quay. Tam si můžete dát před večeří koktejl a kochat se výhledem na město a na třpytící se a světélkující přístav.

20.00 Večeře

Když už jste jednou v Singapuru, měli byste aspoň jednou povečeřet v komplexu Marina Bay Sands. Zajděte do nákupního centra The Shoppes a vyberte si mezi francouzskou kuchyní v DB Bistro Moderne (s šéfkuchařem Danielem Bouludem) nebo sytou italskou gastronomií, kterou prezentuje podnik Mozza Osteria a jeho šéfkuchař Mario Batali.

Úvod

Singapur je malý ostrovní stát s velkými hospodářskými i kulturními úspěchy. Strategická poloha na jižním cípu Malajského poloostrova, mezi Indickým oceánem a Jihočínským mořem, učinila ze Singapuru nejrušnější přístav světa; najdete zde i druhé největší ropné rafinerie na světě. Singapur je dnes také významným mezinárodním finančním centrem. A jestliže ohromující bohatství tento stát zřetelně odlišuje od jiných malých ostrovních států, pak jeho obyvatelstvo jej činí naprosto unikátním. Směsice Číňanů, Malajců a přistěhovalců z Indie vytvořila na této křižovatce jihovýchodní Asie doslova model etnické a náboženské tolerance. Rozličné národnostní skupiny nadále udržují odkaz svého kulturního dědictví, ale v současnosti dochází i k pozitivně vnímanému mísení jednotlivých kultur. Není výjimkou, že vedle sebe probíhá třeba malajská svatba a čínský pohřeb – obojí v otevřeném přízemí téhož obytného bloku. Projděte se městem a narazíte na buddhistický chrám, hinduistickou svatyni a muslimskou mešitu – na téže ulici a možná méně než 200 m od sebe. Přispívá k tomu nejen vládní politika a zákony, ale i vrozená tolerance a respekt k lidem jiného vyznání a jiné kultury; vždyť Singapur bývá někdy označován za jednu z rasově nejharmoničtějších zemí na světě. Zároveň má pověst nejčistějšího a současně nejlépe organizovaného státu v celé Asii.

To, co sem ale přitahuje většinu návštěvníků, není ani singapurské bohatství, ani sofistikovanost jeho sociální politiky; lákají je nákupy, jídlo a etnicky zajímavé čtvrti. Obchody a gastronomie jsou v Singapuru tím hlavním, čím je návštěvník chtě nechtě brzy vtažen do proudu tohoto příjemného konzumu. Díky specifické poloze a statutu bezcelní zóny jsou v Singapuru výhodné nákupy oblečení, řemeslných výrobků, šperků a dalšího zboží vyrobeného v Malajsii, Thajsku i dalších zemích jihovýchodní Asie. Ve srovnání s ostatními asijskými zeměmi nabízí Singapur snad nejpestřejší gastronomické zážitky. Ochutnáte zde ta nejlepší jídla kuchyně čínské, indické, malajské i mnoha dalších národních kuchyní, zpravidla za docela přijatelné ceny.

Singapur samozřejmě nezapomíná ani na milovníky památek či kultury a láká návštěvníky k prohlídce historicky zajímavých čtvrtí – od Arab Street a Little India až po čtvrť Civic District a Chinatown (Čínskou čtvrť). Jsou zde i moderní atrakce, pěkné botanické a zoologické zahrady. Představují malé, ale o to důležitější „ostrůvky zvídavosti“ v jinak urbanizovaném moři nákupních center (včetně toho s největší světovou fontánou), obytných budov (kde bydlí miliony obyvatel) a mrakodrapů (kde se točí velké peníze).

Je téměř neuvěřitelné, jak mnoho se toho vejde na tak malý prostor, ať už to vezmeme z hlediska kulturního, etnického či ekonomického. Hlavní ostrov Singapuru, spolu s okolními 63 menšími ostrovy a ostrůvky, má rozlohu jen asi 700 km2 (což je čtyřikrát méně než například Lucembursko a skoro šestkrát méně než nejmenší stát USA Rhode Island). A to ještě skoro polovinu tohoto území tvoří rezervace, mokřiny a další území porostlá zelení.

Fakta o Singapuru

Singapurský přístav je nejrušnějším přístavem světa.

V Singapuru roste více druhů rostlin než v celé Severní Americe.

Nejoblíbenějším koníčkem Singapuřanů jsou nákupy a jídlo.

Nejlepší světoví matematici chodili do singapurských škol.

Koktejl Singapore Sling se stále podává na místě, kde byl zhruba před jedním stoletím „vynalezen“ – v Long Baru v hotelu Raffles.

Většina Singapuřanů (asi 85 %) bydlí ve výškových obytných budovách postavených státem.

Nákupní centrum Suntec City se pyšní největší fontánou na světě.

Nejnižší zaznamenaná teplota byla 19,4 °C.

Více než 90 % Singapuřanů vlastní mobilní telefon.

Počet návštěvníků za rok více než dvakrát převýší počet místních.

Zelené plochy

Singapurská zeleň překvapí asi každého, kdo přijíždí poprvé – přinejmenším ty, kteří očekávají, že najdou pouze plně klimatizované město ze skla a oceli pod velkým plastovým poklopem. A přestože je tento městský stát přelidněný a počet obyvatel neustále roste (v roce 2013 zde žilo asi 5,4 milionu lidí), Singapur není pouhou skládačkou vzájemně se překrývajících předměstí rodinných domů, jak je tomu zvykem u některých moderních měst. Singapur je možné přirovnat k Los Angeles „ve svislém provedení“. Téměř 85 % obyvatel žije v bytech ve výškových budovách, které jsou po hlavním ostrově soustředěny do jakýchsi samostatných předměstí, z nichž mnohá mají vlastní stanice metra, nákupní centra, knihovny a kulturní domy. Mezi těmito obytnými věžáky i mezi jednotlivými předměstími se rozkládají rozsáhlé zelené plochy a parky.

Procházka v korunách stromů v parku MacRitchie

Ačkoliv je Singapur geograficky i historicky úzce spjat s Malajsií, jedná se o nezávislý stát; obyvatelstvu dominují etničtí Číňané (74,2 %). Malajci tvoří 13,3 % a Indové 9,1 % obyvatel, zbytek pak tvoří Evropané, Arabové, Židé a další menšiny. V zemi jsou celkem čtyři oficiální jazyky (angličtina, malajština, mandarínská čínština a tamilština) s tím, že angličtina bývá označována za administrativní jazyk a malajština za jazyk národní. Běžně mluví hodně Singapuřanů jazykem zvaným singlish, což je směsice angličtiny, čínských dialektů a malajštiny. Mnoho zdejších Číňanů hovoří také různými nářečími, jako je hokkienská či kantonská čínština, což odráží rozličný původ singapurských Číňanů.

Pouliční průvod Chingay

Etnickou skupinou, která hrála významnou roli při formování zvyků, architektury i typické singapurské kuchyně, jsou tzv. Perakananci (neboli Číňané z Malackého průlivu – „hybridní“ národ, který vznikl díky smíšeným manželstvím čínských přistěhovalců a místních malajských žen. Těmto mužům se říká baba a ženám nyonya. Dohromady vytvořili kulturu (i jazyk) – okouzlující a zajímavou směsici malajských, čínských a anglických prvků. Britové samotní měli rovněž značný vliv na místní jazyky, zvyky a administrativu, neboť to byli oni, kdo v roce 1819 založili moderní Singapur a řídili jeho osudy až do roku 1959, kdy byla přijata nová samosprávná ústava.

Dráty vedou k úspěchu

Úroveň komunikačních spojů v Singapuru je velmi vysoká; většina domácností je připojena na celostátní síť optických kabelů, jejichž prostřednictvím je zajišťována řada služeb od kabelové televize (více než 100 kanálů) po internet. Cílem vlády je zavést vysokorychlostní, otevřenou a kompaktní síť – tento plán má zkratku iN2015 neboli Inteligentní stát 2015.

Dopravní systém Singapuru je jeho výkladní skříní. Metro (označované MRT) obslouží více než 2,7 milionu lidí denně a jeho síť se postupně rozrůstá po celém hlavním ostrově. Ve městě jezdí více než 25 000 vozů taxi, které jsou čisté, můžete v nich platit (většinou) kartou, navíc cestování taxíkem není drahé. Pouze asi třetina obyvatel Singapuru (přestože místní mají druhý nejvyšší příjem na hlavu v Asii) si může dovolit auto – na majitele automobilů jsou totiž uvaleny vysoké daně, omezení a poplatky. Tato opatření pomáhají ušetřit centrum města před dopravními zácpami, které jsou běžné v jiných metropolích. Ani na singapurském letišti, často vychvalovaném jako nejlepší na světě, vás nezdrží dlouhé fronty, projít celní a pasovou kontrolou tady zpravidla trvá jen chvilku.

Wi-Fi zdarma

Bezplatný bezdrátový přístup k internetu je dnes k dispozici na mnoha veřejných místech v Singapuru, a to díky programu Wireless@SG. Jednoduše se zaregistrujte on-line u poskytovatele internetu a můžete vesele surfovat.

Na druhou stranu je třeba říci, že funkčnost služeb, pořádek, čistota a dobré chování jsou v Singapuru (jak tvrdí kritici) vykoupeny za vysokou cenu. Dokonce i pro místní jsou zdejší poměry předmětem vtípků a nazývají Singapur „pokutovým státem“: pokuty vymezují zákony za jakékoli jen trochu nevhodné chování, od nespláchnutí veřejné toalety po prodej žvýkaček bez licence. Singapur je znám i velmi přísnými tresty za vážné prohřešky. Některé trestné činy se zde dodnes trestají výpraskem rákoskou a za pašování drog udělují soudy trest smrti. Ale to, co někteří obyvatelé Západu vnímají jako autoritářský stát s drakonickými zákony a malou osobní svobodou, považují mnozí Singapuřané za projev jediného možného způsobu, jak rozumně řídit společnost. Hospodářské úspěchy Singapuru a jeho schopnost zvládat sociální neduhy, jako jsou drogy, korupce nebo znečišťování prostředí, jsou předmětem závisti mnoha států a jakýmsi modelem pro Asii.

Respekt ke stáří

V Singapuru je zvykem projevovat úctu starším; děti mají dokonce zákonem danou povinnost zajistit své rodiče v důchodovém věku. Podle místních zákonů může rodič starší 60 let, který se o sebe již nedokáže ekonomicky postarat, požádat o finanční podporu své děti.

Každopádně vidět Singapur na vlastní oči a moci se přesvědčit, jak tady vše funguje, by mohlo skeptickým obyvatelům Západu pomoci změnit názor. Národ, který zde žije, rozhodně není utlačovaný. Naopak, Singapuřané jsou čím dál více otevření a optimističtí, byť někdy až příliš soutěživí a draví. Ozývají se hlasy, že sociální inženýrství je v Singapuru úspěšné, protože je vybudováno na konfuciánských a obecně asijských hodnotách tohoto regionu. Přestože je obyvatelstvo Singapuru natolik různorodé, všechny spojují hodnoty, jako jsou rodina, národ a rasová tolerance.

Hospodářský úspěch

nadále pokračuje

Jen málokdo by označil poměry v Singapuru za dusné, o počasí však platí pravý opak. Singapur leží asi 130 km severně od rovníku, počasí je tedy celý rok velmi teplé a vlhké. I v noci se zpravidla ochladí jen o pár stupňů. Nejnižší naměřená teplota v Singapuru byla 19,4 °C. Vysoká vlhkost vzduchu způsobuje, že návštěvníci propotí svršky brzy poté, co vyjdou na ulici. Důmyslní Singapuřané se však snaží zajistit komfort i po této stránce. Veřejné prostory jsou zpravidla klimatizované.

Instantní Asie

Pro některé cestovatele je Singapur vítaným mezipřistáním – jeho velmi kladně hodnocené letiště je ideálním přestupním místem při cestě do Thajska, Indonésie, Malajsie, Kambodže či Vietnamu. Pro jiné je Singapur se svou již legendární čistotou, široce rozšířeným používáním angličtiny a ceněnými pamětihodnostmi, obchody a etnickými restauracemi zajímavou destinací sám o sobě – a je zároveň ideální vstupní branou do celé Asie.

Stručná Historie

Není žádným překvapením, že Singapur byl díky poloze na křižovatce námořních tras v mořích jihovýchodní Asie významným přístavem a obchodním místem již od nepaměti. Malajští, indičtí a čínští kupci proplouvali Malackým průlivem po staletí; čínští námořníci nazvali ostrov již ve 3. století n. l. výstižně Pu-luo-chung (Ostrov na konci země). Malajci se na ostrově začali usazovat v 7. století a pojmenovali jej Temasek (Mořské město). Koncem 13. století tudy proplouval Marco Polo a ve 14. století zde hledal úkryt před bouří sumaterský princ Sang Nila Utama. Při té příležitosti dal městu jeho současné jméno, protože zde zahlédl tvora, o kterém se domníval, že je to lev. Pravděpodobnější je, že viděl tygra, pro kterého je tato část světa od nepaměti domovem. Název „Singapura“ znamená v sanskrtu „Lví město“; toto jméno už městu zůstalo – bez ohledu na fakt, že se tady volně žijící lvi nikdy nevyskytovali.

Ostrov jako svou základnu po staletí využívali také piráti. O kontrolu nad Singapurem, Malajským poloostrovem a Malackým průlivem se přetahovali po mnoho let uchvatitelé ze Siamu a z Jávy – až do příjezdu sira Rafflese, zakladatele moderního Singapuru.

Rafflesova éra

Sir Thomas Stamford Raffles (1781–1826) pobýval v Singapuru pouhé čtyři roky, za tu krátkou dobu však po sobě zanechal výraznou stopu. Tento důstojník britské Východoindické společnosti a koloniální „podnikatel“ s mimořádnými vizemi hovořil malajsky a znal místní zvyky. Byl čtyři roky guvernérem na Jávě a sepsal pojednání o historii tohoto regionu. Jeho dalším cílem bylo vybudovat silnou obchodní stanici ve strategických vodách mezi Indonésií a Malajsií, kde měli jak Britové, tak Nizozemci významné koloniální državy. Sir Raffles v této snaze uspěl poté, co 29. ledna 1819 přistál u břehu řeky Singapore River a podepsal smlouvy s malajskými sultány, čímž založil Singapur coby britskou obchodní osadu. Nizozemci uznali tento nárok v roce 1824. O dva roky později utvořily Malaka, Penang a Singapur společenství obchodních kolonií nazvané „Průlivové osady“.

Při svém příjezdu v roce 1819 našel sir Raffles na ostrově jen hlubokou džungli a bažiny, pár malajských rybářských rodin a několik čínských obchodníků. Politika volného obchodu a pevná, ale současně liberální koloniální pravidla stanovená sirem Rafflesem napomohly v krátké době tomu, že počet obyvatel vzrostl na 10 000 a že zde kotvilo na 2000 lodí ročně. Sultáni oficiálně prodali práva na užívání ostrova Singapur Britům a sir Raffles pokračoval ve svých sociálních reformách (mj. zrušil otroctví), čistil ostrov od neprostupné džungle a dohlížel na rozsáhlou výstavbu. Otevřel také Singapur přistěhovalcům – dělníkům, kupcům a obchodníkům ze všech koutů jihovýchodní Asie, zejména pak z Číny. Dá se říci, že sir Raffles položil základy živého svobodného přístavního města, kterým Singapur zůstal dodnes.

Singapur v roce 1870 – džunky s návrším Fort Canning Hill v pozadí

Sir Raffles vytvořil koloniální Singapur podle svých představ za neuvěřitelně krátkou dobu. Při své první návštěvě v roce 1819 zde zůstal pouze týden, poté předal velení plukovníku Williamu Farquharovi. V tomtéž roce se vrátil ještě jednou na tři týdny a navrhl známé obrysy města s centrem nazvaným Colonial District na severním břehu Singapore River. Při své další návštěvě o tři roky později zbavil Farquhara velení a sám osobně dohlížel na přestavbu Singapuru. Než sir Raffles v červnu 1823 opustil Singapur naposledy, stačil ještě položit základní kámen koleje, čímž byl otevřen přístup ke vzdělání řadě malajských a evropských studentů. Následujícího roku zničil lodní požár veškeré jeho písemnosti a také rozsáhlé přírodovědné sbírky. Sir Raffles zemřel bez dědice v létě roku 1826 v Londýně, přesně den před svými 45. narozeninami.

Kaučuk a cín

Britský úspěch v Singapuru byl závislý na různých faktorech, mj. i na spolupráci s čínskými klanovými organizacemi (zvanými kongsi) a na obchodu s opiem, který tehdy představoval významný zdroj příjmů. Singapur se oficiálně stal britskou korunní kolonií v roce 1867, dva roky před otevřením Suezského průplavu; tento počin ještě zvýšil obchodní aktivity v Malackém průlivu. Během prvních 50 let po Rafflesově příjezdu počet obyvatel ostrova vzrostl z několika set na více než 100 000. Na přelomu 19. a 20. století se hlavním zdrojem příjmu stal export kaučuku a cínu. Pirátské zátoky a tygří doupata zašlých časů byly ty tam, oblast zcela ovládly kaučukové plantáže a cínové doly.

Čínští imigranti, z nichž si mnozí vzali místní malajské ženy, byli většinou zastánci britské nadvlády. Tito takzvaní „Číňané od Malackého průlivu“ hráli významnou roli i v místní politice a za koloniálních časů tvořili jednu z nejbohatších skupin obyvatelstva, zároveň však zůstávali v těsném kontaktu se svou vlastí – Čínou. Také proto sem v roce 1906 přijel Sun Yat Sen založit odnož své revoluční strany.

Velká krize západního světa se v roce 1929 nevyhnula ani Singapuru. Mnoho horníků z cínových dolů a sběračů z kaučukových plantáží se ocitlo v naprosté chudobě. Ve 20. letech se objevili první singapurští milionáři, mezi nimi Aw Boon Haw, dodavatel proslulé „tygří masti“. Nespokojenost s koloniální nadvládou narůstala i během 30. let, společně se sílícím vlivem indického hnutí za nezávislost a také čínské komunistické strany. Revoluční myšlenky však byly zbrzděny 2. světovou válkou.

Pouliční prodavači, 1924

Pád Singapuru

Winston Churchill označil pád Singapuru a jeho ovládnutí Japonci v roce 1942 za „nejhorší neštěstí a největší kapitulaci“ v britské historii. Britové si byli jisti, že Japonsko zaútočí z moře, proto vybudovali mohutné pobřežní opevnění Singapuru a na ostrově Sentosa na jih od hlavního ostrova rozmístili velká děla. K jejich úžasu však Japonci přišli z pevniny, přehnali se přes Malajský poloostrov a nakonec obsadili i nedaleké město Johor Bahru. S převahou asi tři ku jedné pak Japonci zaútočili i na Singapur, obsadili oblast Bukit Timah, kde měli Britové zásoby potravin a pohonných hmot, a během sedmi dnů přinutili Brity ke kapitulaci. Téměř 30 000 válečných zajatců bylo internováno ve věznici Changi, poblíž dnešního letiště. Později byli donuceni přejít pěšky přes celou Malajsii až do Thajska, kde mnozí z nich zahynuli při stavbě železnice a mostu přes řeku Kwai.

Generál Percival podepsal kapitulaci britských vojsk v roce 1942

Obyvatelé Singapuru, zejména ti čínského původu, byli potrestáni ještě krutěji než australští, indičtí či britští vojáci za to, že se již v dřívějších dobách postavili na odpor proti japonské okupaci Číny. Do roku 1945, kdy se Japonci nakonec vzdali, bylo popraveno nebo zemřelo hlady na 100 000 Singapuřanů.

Příběh Singapuru

Chcete-li lépe pochopit raketový vzestup Singapuru a jeho životní úrovně, přečtěte si knihu Příběh Singapuru; jsou v ní sepsány vzpomínky prvního premiéra Lee Kuan Yewa, kterému bývá po zásluze přisuzována hlavní zásluha na tom, jakou pozici zaujímá město ve světě dnes.

Britové se po 2. světové válce opět ujali správy města, jejich moc a autorita však byla oslabena a v Singapuru sílily snahy o politickou autonomii. Britové postupně svou nadvládu nad regionem sami omezovali, umožnili vznik Malajské federace a Singapur – s většinovým čínským obyvatelstvem – prohlásili v roce 1955 korunní kolonií se zvláštním statusem. První premiér této kolonie David Marshall požadoval úplnou nezávislost, Británie s tím však nesouhlasila. Mezitím se v Singapuru objevila nová politická strana s novým lídrem, který později ovlivnil moderní Singapur a jeho vývoj tak silně jako kdysi sir Raffles, když „formoval“ koloniální tvář města.

Lee Kuan Yew na scéně

Tímto singapurským sirem Rafflesem moderní doby se stal Lee Kuan Yew. Lee se narodil v roce 1923 peranakanským rodičům a vystudoval univerzitu v Cambridgi s vyznamenáním. Po návratu do Singapuru v roce 1950 spojil svůj osud s přívrženci svržení britské nadvlády a pomáhal zakládat v roce 1955 novou stranu – People’s Action Party (PAP). S podporou odborů, místních komunistů a s voláním po sjednocení se zbytkem Malajsie vyhrála v roce 1959 strana PAP první lokální samosprávné volby a Lee se stal singapurským premiérem. Poté rychle zpřetrhal vazby s komunisty a dalšími levicovými stranami, stejně tak jako s britskou koloniální mocí, a soustředil se na sjednocení s Malajsií a s provinciemi Sabah a Sarawak. Tak v roce 1963 vznikla Malajsijská federace.

Lee Kuan Yew v roce 1967

Ta ale v této podobě neměla dlouhého trvání – Singapur byl z různých důvodů považován za určitou hrozbu existence nové Malajské republiky. Muslimové proto urychlili snahy o vyloučení Singapuru z federace, k čemuž došlo v roce 1965, o pouhých 23 měsíců později. To definitivně rozmetalo sny Lee Kuan Yewa o malajsijské jednotě – ale přineslo Singapuru úplnou nezávislost.

Mnozí pochybovali o tom, jestli bude mít Singapur dostatek zdrojů, vůle a síly, aby přežil jako malý samostatný stát, zdá se však, že Lee nakonec vše dobře „ošetřil“. Jako premiér v letech 1959 až 1990 byl oslavován, zejména v Singapuru samotném, jako „architekt“ státu a národa. Dokázal usmířit různé etnické skupiny, vnést pořádek do společnosti, zavést v zemi západní ideály, vypořádat se (někdy nevybíravě) s politickými oponenty, vládnout zemi jako „tatíček“ a soustředit se na hospodářský pokrok. Jím založená strana People’s Action Party nestrávila od vyhlášení nezávislosti až doposud jediný den v opozici – a většina Singapuřanů obdivuje Lee Kuan Yewa coby otce zakladatele.

Nový Singapur

Za vlády Lee Kuan Yewa a jeho následovníků Goh Chok Tonga a Lee Hsien Loonga byl Singapur po celá desetiletí nejjasnější hvězdou jihovýchodní Asie. Vládní přístup zklidnil etnické či odborářské spory, bytová politika poskytla většině občanů vlastní bydlení, obchodní politika přitáhla zahraniční investory. Masivní modernizace země má sice své kritiky (většina starého Singapuru byla srovnána se zemí), na druhé straně se ale životní úroveň přiblížila úrovni těch nejvyspělejších států. Přísná nařízení jako zákaz kouření na veřejných místech, omezování prodeje žvýkaček, monitorování veřejných toalet (za účelem kontroly splachování), vysoké zdanění majitelů aut či státem sponzorované seznamovací agentury – to vše občas vyvolává za hranicemi země úšklebky. Singapur je však díky tomu to nejzpůsobnější a nejčistější město v celé Asii.

Vyplatí se být politikem

Singapurští politici patří k těm nejlépe placeným na světě. Prezidentův roční plat (nazývaný Privy Purse) činí více než 4,2 milionu singapurských dolarů (tedy asi 3,3 milionu dolarů amerických). Podobně atraktivní je roční příjem premiéra – 3,4 milionu SGD (2,7 milionu USD), ministerský plat dosahuje 1,5 milionu SGD (1,2 milionu USD) ročně. Pro srovnání – roční plat prezidenta USA se pohybuje kolem 400 000 USD.

Vláda věří, že vysoké platy jsou nezbytné, neboť mohou do politických funkcí přitáhnout ty největší talenty a zabránit korupci. A protože se od politických lídrů očekává, že budou pracovat jako vrcholní manažeři, mají být jako manažeři placeni. Platy singapurských ministrů jsou proto odvozovány od platů šesti nejlépe placených profesí.

Z pohledu západních demokracií jsou úspěchy Singapuru draze vykoupeny za cenu osobní a politické svobody. Disidenti jsou zavíráni nebo přinuceni k odchodu do exilu, kritická média zakázána (Asian Wall Street Journal, 1985) nebo žalována (International Herald Tribune, 1994). Místní média, od televize po noviny, často podléhají velmi přísné autocenzuře. Ilustrativní je příběh jednoho z politických vůdců Davida Marshalla (1908–1995). V Singapuru narozený Žid, jehož rodiče přišli z Iráku, studoval v Británii, po japonské okupaci byl válečným zajatcem, aby se později stal jedním z nejlepších obhájců v Singapuru. V roce 1955 byl zvolen prvním premiérem autonomního Singapuru, ale s nástupem Lee Kuan Yewa a jeho strany PAP se brzy ocitl v roli disidenta. Když v roce 1969 Lee a jeho vláda změnili soudní systém, nahradili klasické soudy porotou, čímž ukončili Marshallovu právnickou kariéru. Marshall také patřil k té části Singapuřanů, která otevřeně odmítala trestání rákoskou za menší delikty. Rok před svou smrtí nazval premiéra Lee fašistou.

Většina Singapuřanů bydlí v domech postavených státem

Tento pohled je však v Singapuru menšinový. Plná zaměstnanost, funkčnost úřadů, sociální stabilita a trvale rostoucí životní úroveň uspokojuje většinu obyvatel země, kteří tak nemají důvod volit do parlamentu jinou stranu, než je ta stávající. Vládnoucí strana navíc přislíbila větší otevřenost politického života a zbrzdění odlivu „mozků“ na Západ. Jak se Singapur vypořádá s výzvami 21. století, zůstává otázkou, kterou může zodpovědět snad jen nějaký „nový“ sir Raffles či Lee Kuan Yew.

Historické milníky

14. století

Sumaterský princ Sang Nila Utama dává městu název

Singapura (v sanskrtu Lví město).

15. století

Singapur je součástí malajského království Malaka.

1819

Sir Raffles zakládá v Singapuru britskou obchodní stanici.

1826

Singapur spolu s Malakou a Penangem utvořily společenství obchodních kolonií nazvané „Průlivové osady“.

1867

„Průlivové osady“ se staly oficiální britskou korunní kolonií.

1869

Otevření Suezského průplavu – Singapur se stává důležitou zastávkou na trase při přepravě kaučuku.

1942–5

Singapur okupován japonskou armádou.

1946

Britové obnovují status korunní kolonie.

1955

David Marshall vede první autonomní vládu.

1959

Singapur získává plnou samosprávu; Lee Kuan Yew a jeho strana People’s Action Party (PAP) přebírá kontrolu nad parlamentem.

1963

Singapur se připojuje k Malajsijské federaci.

1965

Singapur vystupuje z Malajsijské federace a stává se nezávislým státem. Lee Kuan Yew vede novou Republiku Singapur.

1990

Goh Chok Tong se ujímá úřadu po Lee Kuan Yewovi.

1998

Ekonomiku zasáhla asijská finanční krize, země se vzpamatovala o rok později.

2004

Lee Hsien Loong premiérem.

2005

Legalizace kasin. S. R. Nathan podruhé prezidentem.

2006

PAP získává ve volbách 82 z 84 křesel.

2010

Otevření Resorts World Sentosa a Marina Bay Sands. Singapur hostí 1. Olympijské hry mládeže.

2011

PAP dosahuje nejhoršího výsledku ve volbách od vyhlášení nezávislosti v roce 1965 (60,1 % hlasů). S. R. Nathan odstupuje z funkce prezidenta, té se ujímá Tony Tan.

2012

Otevření Gardens by the Bay.

2015

Singapur hostí 28. hry jihovýchodní Asie a 8. paralympijské hry ASEAN (Sdružení národů jihovýchodní Asie).

Koniec ukážky

Table of Contents

Obálka

Top 10 zajímavostí

Ideální den v Singapuru

Úvod

Zelené plochy

Dráty vedou k úspěchu

Instantní Asie

Stručná Historie

Rafflesova éra

Kaučuk a cín

Pád Singapuru

Lee Kuan Yew na scéně

Nový Singapur

Historické milníky

Kam se vydat

Singapore River

Civic District

CHINATOWN

Little India

Kampong Glam

Geylang Serai a Katong

Zoo, parky a zahrady

Výlety na ostrovy

Volný čas

Nakupování

Zábava

Noční život

Stravování

Zajímavosti

Fakta o Singapuru

Vyplatí se být politikem