Top 10 zajímavostí

Tower of London Místo, kde se po podlaze kutálela hlava nejedné známé historické osobnosti (strana 67)

Big Ben Hodinová věž (v roce 2012 oficiálně přejmenovaná na Alžbětinu věž) je dominantou Westminsterského paláce (strana 30)

Harrods Nejznámější londýnský obchodní dům s unikátním oddělením s potravinami (strana 75)

Tate Modern Galerie obdivovaná nejen pro své architektonické řešení, ale zejména pro vynikající sbírku moderního a současného umění (strana 54)

National Gallery V galerii na Trafalgar Square naleznete nejlepší sbírku evropského umění v Británii (strana 26)

Covent Garden Rušná čtvrť pojmenovaná podle místní tržnice, plná obchodů a pouličních umělců (strana 36)

The London Eye Svezte se a užijte si jedinečný výhled na Londýn (strana 51)

St Paul’s Cathedral Mistrovské dílo architekta sira Christophera Wrena je skutečným klenotem čtvrti City (strana 63)

Buckingham Palace Staňte se svědky starodávných tradic u londýnského sídla královské rodiny (strana 40)

British Museum Muzeum ve čtvrti Bloomsbury vystavuje artefakty od starověku až po současnost (strana 45)

Ideální den v Londýně

9.30 Snídaně

Začněte den vydatnou anglickou snídaní buď přímo v hotelu, nebo si vyberte ze skvělé nabídky snídaňového menu restaurace The Wolseley na náměstí Piccadilly.

10.00 Královský park

Vydejte se na procházku do parku St James’s, Green Parku nebo Hyde Parku. Pokuste se stihnout střídání stráží jízdních oddílů na Horse Guards Parade v každou celou hodinu (10.00–16.00) nebo klasických pěších stráží u Buckinghamského paláce v 11.30 (od srpna do dubna se koná pouze každý druhý den).

12.00 Dávka kultury

Jeďte linkou metra Piccadilly line na Russell Square a projděte se k British Museum, pokladnici památek z celého světa. Mezi nejvýznamnější exempláře patří mramorové sochy z antického Řecka a rozsáhlé staroegyptské sbírky. Pokud vám vyhládne, najezte se v bistru velké dvorany.

14.00 Covent Garden

Když se vydáte na jih přes Seven Dials směrem ke Covent Garden, objevíte místa, kde lze snadno podlehnout nákupní horečce. Projděte se Neal Street, lemovanou butiky, až k ulici Long Acre s mnoha značkovými obchody.

15.30 Umění a čaj

Deset minut chůze odsud se nachází National Portrait Gallery, v níž můžete zhlédnout portréty členů královské rodiny a poté si zajít na tradiční odpolední čaj se zákuskem do restaurace, odkud je úžasný výhled na čtvrť Westminster.

17.00 Westminster

Vydejte se z Trafalgar Square na jih, projděte ulicí Whitehall až na náměstí Parliament Square, kde stojí Westminsterské opatství, parlament a Big Ben. Poté přejděte přes řeku Temži po mostě Westminster Bridge do čtvrti South Bank.

18.30 Západ slunce na jižním břehu

Severně od Westminster Bridge se nachází London Eye, které nabízí jedinečnou možnost prohlédnout si město z ptačí perspektivy a zažít úchvatný západ slunce nebo se pokochat pohledem na světla nočního Londýna. Gordon’s Wine Bar, nejstarší vinárna v Londýně, je odsud co by kamenem dohodil. Stačí přejít lávku Hungerford Bridge a pokračovat ulicí Villiers Street až k číslu 47.

20.30 Večeře v East Endu

Zajeďte si linkou metra District line ze stanice Embankment do Aldgate East, odkud je to jen kousek na rušnou ulici Brick Lane. Chcete-li ochutnat skvělé (a levné) kari, vyzkoušejte Tayyabs na Fieldgate Street. Anebo vystupte na Cannon Street, projděte kolem katedrály St Paul’s a potěšte se nádherným výhledem u skleničky či večeře v Madisonu na střeše nákupního centra One New Change.

22.30 Na flámu

Ideální čas dát si skleničku na dobrou noc. Zůstaňte na Brick Lane a užijte si pestrou směsici melodií v klubu 93 Feet East. Nebo si zajeďte do čtvrti Shoreditch, která je plná skvělých barů. Začít můžete v Hoxton Square Bar & Kitchen s příjemnou atmosférou a až do noci se bavit v oblíbeném podniku Cargo (Rivington Street 83).

Úvod

Londýn je město s bohatou historií, s pestrou architekturou, širokou kulturní nabídkou a velkým mezinárodním politickým, ekonomickým i náboženským vlivem. Je to kosmopolitní místo, kde většinou pocítíte velmi otevřený přístup k obyvatelům a návštěvníkům z cizích zemí. Můžete si zde pochutnat na jídlech z různých koutů světa, ale máte také možnost navštívit slavné londýnské hospody. Čemu dáte přednost, záleží jen na vás. William Shakespeare o Londýně napsal: „Věkem neuvadne a zvyk neotupí jeho nekonečnou pestrost.“

Kompaktní centrum města si mohou turisté snadno prohlédnout ze střechy autobusu či sedla některého z Borisových kol, která jsou ve městě k dispozici. I Londýn má však své stinné stránky. Životní náklady jsou zde značně vysoké, a to jak v porovnání s většinou hlavních měst jiných států, tak i s ostatními velkými městy ve Velké Británii. Síť městské hromadné dopravy je sice rozsáhlá, ale metro je prakticky permanentně přeplněné a jízda autobusem se jen málokdy obejde bez zpoždění a výpadků. Ceny nemovitostí i nájemného v centru Londýna se rok od roku zvyšují. Mnozí obyvatelé Londýna se proto stěhují za levnějším bydlením na předměstí, a musejí proto za prací dojíždět.

„The Big Smoke“, jak se Londýnu občas přezdívá, má často kvůli husté dopravě velmi znečištěné ovzduší. Není to ale nic nového – už v roce 1819 básník Percy Bysshe Shelley napsal: „Londýn je město peklu podobné, přelidněné a zakouřené.“ Šťastným krokem bylo zavedení tzv. Congestion Charge neboli mýtného, které musí zaplatit každý, kdo vjíždí autem do centrální zóny města (po–pá 7.00–18.00). Toto řešení značně snížilo počet vozidel v ulicích při dopravních špičkách a stalo se zdrojem financí pro posílení městské hromadné dopravy. Naopak místní obchodníci si stěžují na úbytek zákazníků, který jim – společně se zvyšujícími se nájmy – způsobuje značné ztráty.

Cyklisté na Hyde Park Corner

Město si však navzdory mnohým problémům stále uchovává své kouzlo. Jeho genius loci je tvořen jedinečnou kombinací historie a současných možností, kultury i výstřednosti.

Obyvatelstvo

Po desetiletích poklesu se začal počet obyvatel Londýna od poloviny 80. let 20. století opět zvyšovat. Dnes tu žije přibližně 8 milionů lidí (podle sčítání obyvatelstva z roku 2011 žije v širším Londýně až 11 mil. lidí) a očekává se další nárůst. Více než třetina obyvatel pochází z různých minoritních etnických skupin, v Londýně se hovoří přibližně třemi sty jazyky (od jazyka abem, původem z Pobřeží slonoviny, až po jazyk zulu z Jižní Afriky). Mnohá odvětví služeb spoléhají na pracovní sílu imigrantů. Finanční situace přistěhovalců bývá různá, jsou mezi nimi miliardáři žijící ve čtvrti Belgravia, ale i lidé na okraji společnosti, kteří přespávají u vstupních dveří obchodů.

Počasí

Klima je v Londýně mírné a ani v zimě nedochází k výrazným teplotním výkyvům. Sníh a teploty pod bodem mrazu tu nemívají dlouhého trvání, v lednu je průměrně kolem 5 °C. V letních měsících teploty dosahují v průměru 23 °C, ale někdy se mohou vyšplhat i přes 30 °C, což způsobí, že ve městě je téměř nedýchatelné dusno.

Teploty jsou zde nestálé a mohou se výrazně změnit ze dne na den. Přeháňka vás může překvapit kdykoli v průběhu celého roku. Neznalým návštěvníkům Londýna doporučujeme, aby si bez ohledu na roční období přibalili na cestu oblečení do deště (včetně skládacího deštníku) a více vrstev oblečení.

Rozmanité město

Na prohlídku Londýna si dopřejte dost času a předem se smiřte s tím, že nemůžete stihnout všechno. Město má dlouhou a pestrou historii, ale občas po ní nezůstaly žádné stopy. Některé části města byly zničeny a jejich následnou přestavbou vznikla směsice stylů a slohů, které se prolínají v bludišti ulic, náměstí a parků. Abyste si Londýn příjemně užili, zaměřte se jen na několik klíčových oblastí a památek.

Poklidný Hyde Park

Moderní Londýn je produktem mnoha dějinných zvratů. Když královna Boudicca nechala srovnat se zemí město, které zde původně postavili Římané, byla to pouze první z celé řady nešťastných událostí, které Londýn postihly. Morová epidemie v roce 1665 si vyžádala životy více než 110 000 lidí. Roku 1666 následoval velký požár, který vypukl v uličce Pudding Lane a zničil většinu města. Během bombardování za 2. světové války bylo zabito 29 000 Londýňanů, 80 % budov v City bylo poškozeno a třetina byla zničena.

Tower Bridge – řeka Temže skýtá působivé výhledy

Přesto se zdá, že tato smršť katastrof městu v lecčem i prospěla. Uličky ve staré čtvrti City bývaly tak tmavé a úzké, že obchodníci museli před výlohy umísťovat zrcadla, aby dovnitř dostali trochu denního světla. Bombardování za 2. světové války umožnilo tyto ulice rozšířit, zmizely slumy a došlo k poklesu pouliční kriminality.

Prosperující město

Čas od času se Londýn stane centrem pozornosti. Připomeňme šedesátá léta 20. století nebo léta devadesátá, kdy se v časopisu Newsweek psalo, že Londýn je nejvíc „cool“ místem na světě. Po letech stagnace způsobených finanční krizí v roce 2008 se dnes nálada ve městě opět zlepšuje. Zlomovým bodem byl rok 2012, kdy na sebe Londýn připoutal pozornost oslavami výročí vlády královny Alžběty a konáním letních olympijských her. Ekonomicky je město ve skvělé kondici, žádné jiné město ve Velké Británii nevyrábí a neinvestuje tolik jako Londýn. Přírůstek populace je tu v porovnání s celostátním průměrem takřka dvojnásobný. Londýn je v tomto ohledu výjimkou mezi britskými městy, ve kterých jsou stále patrny dozvuky krize. To je také jeden z důvodů, proč se o něm hovoří jako o jakémsi státě ve státě.

Město plné překvapení

Londýn je pestrý a nesourodý. Nikdy nevíte, co vás čeká za nejbližším rohem – jsou tu gotické ornamenty zdobící viktoriánské kancelářské budovy, úzká ulička odolávající přestavbám po dobu sedmi staletí nebo modrá plaketa na zdi obyčejně vyhlížejícího domu, na níž je napsáno, že v něm kdysi bydlel Benjamin Franklin nebo Jimi Hendrix. A co teprve pompa a sláva při různých státních příležitostech a víkendových festivalech. Toto město má co nabídnout i těm nejnáročnějším. Dr. Samuel Johnson, známý anglický spisovatel, tvrdil: „Je-li člověk unaven Londýnem, je unaven životem, neboť v Londýně najdete vše, co může život nabídnout.“

Londýnské taxíky

Pokud se chcete potkat s opravdovým Londýňanem, svezte se taxíkem. Zdejší „drožkaři“ jsou neodmyslitelnou součástí města, které znají jako své boty. Jejich černé vozy křižující ulice jsou znamením, že jste skutečně v britské metropoli. I proto je škoda, že se v poslední době tradiční černá barva londýnských taxíků ztrácí pod nánosy nejrůznějších reklam.

V Londýně pracuje asi 23 000 taxikářů, mnohým z nich jejich taxi přímo patří. Ostatní si buď pronajímají auto od velkých společností, nebo slouží noční směny v taxíku, jehož majitelem je některý z kolegů. Klasický londýnský taxík Austin FX4 začal jezdit ulicemi Londýna v roce 1958. Novější typ TX4 z roku 2006 je prostornější.

Kdo se chce stát londýnským taxikářem, musí strávit až 4 roky poznáváním Londýna do nejmenších detailů (v angličtině se tomu říká „doing the Knowledge“). Za každého počasí projíždějí na mopedu desítky tras podle map připevněných na řídítkách. Přestože upovídaní taxikáři někdy neví, o čem mluví, vždy vědí, kam jedou.

Stručná historie

Ve snaze rozšířit své impérium se Julius Caesar vylodil v letech 56 a 55 př. n. l. v Anglii. Zjednodušeně lze říct, že přišel, viděl a zase odešel, aniž by po sobě zanechal stopy ve formě osídlení. Zůstalo tak na císaři Claudiovi a jeho legiích, aby v roce 43 n. l. ostrov dobyli. Claudius dal postavit pravděpodobně první dřevěný most přes řeku Temži (přibližně v místech dnešního London Bridge), založil přístav a obchodní centrum Londinium.

Římané zbudovali cesty, pevnosti, chrámy, vily, baziliku, náměstí (fórum) a velký amfiteátr (objevený při vykopávkách v roce 1988 poblíž Guildhall). Protože nadvláda Římanů byla místním kmenům trnem v oku a Římané byli často napadáni, postavili kolem svého města kamenné hradby.

Sasové a Normani

Když začala Římská říše upadat, byly legie roku 410 z Londýna staženy. Hradbami obehnané Londinium se stalo městem duchů. Útočníci se místu vyhýbali, a tak zarostlo trávou a topilo se v nánosech bahna. Přes Severní moře dorazili nakonec na území Londýna Sasové a vybudovali město zvané Lundenwic. Po krátkém období pohanství se Londýn vrátil ke křesťanství. Svatý Ethelbert, první křesťanský saský král, zasvětil svatému Pavlu malý kostelík, který byl v průběhu staletí celkem pětkrát zničen a znovu postaven.

Sasští králové museli neustále vzdorovat válečným tažením vikingských a dánských nájezdníků. Poté, co je Dánové porazili, usedl na trůn v roce 1016 vikingský král Knut Veliký. Londýn nahradil Winchester v pozici hlavního města království. V letech 1042–1052 zde nechal král Eduard III. Vyznavač vystavět Westminster Abbey. Po vítězství normanského vojska pod vedením Viléma Dobyvatele v bitvě u Hastingsu v roce 1066 založil Vilém tradici korunovací v tomto opatství. Respektoval bohatství i obchodní potenciál Londýna a snažil se udržovat s církví a s měšťany dobré vztahy, které přinášely prospěch všem zúčastněným. Na jeho popud byla zahájena stavba londýnského Toweru.

Hrad Tower of London

Feudální Anglie

Během raného středověku vliv Londýna rostl i přesto, že angličtí králové byli často zaneprázdněni válkami ve Francii či křížovými výpravami. Za vlády Jindřicha I. získali londýnští měšťané právo volit vlastní soudce, během vlády Richarda Lví srdce (1189–99) byl vytvořen volený úřad starosty (později lorda protektora).

Středověcí vládci Anglie se nemohli vždy spolehnout na oddanost a loajalitu londýnských měšťanů. Vznikající obchodní a řemeslnické cechy, existující dodnes, se snažily prosadit a získat moc. Tyto snahy vyvolaly řadu povstání. Westminsterský palác se stal sídlem vlády. Údajně byl postaven na břehu řeky Temže proto, aby nemohl být ze všech stran obklíčen vzbouřeným davem.

Do roku 1340 měl Londýn asi 50 000 obyvatel, ale v roce 1348 přišly kruté časy. Morová rána, tzv. černá smrt, se přehnala přes Evropu a Asii a zanechala po sobě 75 milionů mrtvých. Svědectví o tom, jaká byla tehdejší situace v Londýně, není mnoho. Neznáme ani přesný počet obětí, odhaduje se však, že nemoci podlehla téměř polovina obyvatel Londýna.

Portrét Alžběty I.

Londýn se od dob Římanů příliš nerozrostl, to se však mělo změnit. Rozhodnutí Jindřicha VIII. zpřetrhat vztahy s katolickým Římem vedlo k založení anglikánské církve. Město získalo majetek ve formě zkonfiskované klášterní půdy, tak vznikla například čtvrť Covent Garden.

Alžbětinské období

V období mezi smrtí Jindřicha VIII. v roce 1547 do korunovace Alžběty I. v roce 1558 docházelo k náboženským perzekucím a politickému intrikaření. Královská moc tím byla značně oslabena. Ovšem během následujících 45 let panování královny Alžběty I. začala Anglie prosperovat a Londýn se stal centrem bohatého a mocného království. Porážka španělské flotily v roce 1588 byla signálem pro vznik impéria a britské námořnictvo po ní vyplulo na moře hledat bohatství. Období Alžbětiny vlády přineslo také rozkvět literatury. Mezi řadou významných spisovatelů zazářil např. William Shakespeare, Christopher Marlowe či Ben Jonson.

Revoluce a obnovení monarchie

Alžbětini stuartovští následníci vstoupili do dějin zejména kvůli svým selháním. Jakub I. v roce 1605 jen taktak unikl atentátu při nezdařeném pokusu o puč. Vůdce povstalců Guy Fawkes byl dopaden ve sklepeních Houses of Parliament právě v okamžiku, když se chystal zažehnout zapálnou šňůru. Tím by vyhodil do povětří při zahájení zasedání parlamentu celou budovu i s králem. Stalo se to 5. listopadu a tento čin je dodnes každoročně připomínán slavností Bonfire Night.

Syn Jakuba I., Karel I., byl dokonce ještě méně oblíbený a svým pokusem o rozpuštění parlamentu uvrhl zemi do občanské války. V roce 1642 roajalisté (tzv. Cavaliers – kavalíři), kteří měli podporu aristokracie a panovníka, vytáhli do boje proti republikánům (tzv. Roundheads – „kulaté hlavy“, pojmenováni podle krátkých, do kulata zastřižených vlasů). Za republikány, jejichž vůdcem byl Oliver Cromwell, stáli obchodníci a puritáni. Roajalisté byli poraženi v roce 1645 u Naseby, v hrabství Northamptonshire. V roce 1649 byl Karel I. uznán vinným z velezrady a sťat. Cromwell převzal moc, zrušil monarchii a na krátké období byla Británie republikou. V roce 1653 Cromwell prohlásil sám sebe lordem protektorem a tento titul mu zůstal až do jeho smrti v roce 1658. Ubíjející diktatura puritánů zbavila obyvatelstvo iluzí a roku 1660 byla obnovena monarchie pod vládou Karla II.

Katastrofy a obnova

Uvolnění z tuhých puritánských mravů si ale Londýn dlouho neužil. V roce 1665 jej zasáhla velká morová epidemie, která si vyžádala životy asi 110 000 lidí. Mrtvých bylo tolik, že je nestačili pohřbívat a těla se hromadila na ulicích.

Další pohroma přišla roku 1666 v podobě požáru. Téměř 80 % staré části City lehlo popelem a 100 000 lidí přišlo o domov, ovšem díky rychlé evakuaci byl počet obětí minimální. Sir Christopher Wren byl jmenován do čela komise pro dohled nad přestavbou města. Přestože jeho velkolepé plány nebyly zcela realizovány, významně přispěl ke vzniku nového Londýna. Zasloužil se i o přestavbu St Paul‘s Cathedral a je autorem monumentu, který velký požár připomíná.

Vitráž s portrétem Dr. Samuela Johnsona, Fleet Street

Poslední velkou konfrontaci mezi králem a parlamentem zažil Jakub II., bratr Karla I. Horlivý katolík Jakub napadl anglikánskou církev a nebral zřetel na zákony země. Lidé v Anglii už ale neměli žaludek na stínání další královské hlavy, a tak byl roku 1688 Jakub vyhnán ze země. Díky takzvané Glorious Revolution usedl na trůn Vilém Oranžský a Marie II. a byla nastolena stabilní konstituční monarchie. Za jejich vlády se Kensingtonský palác stal královskou rezidencí.

Georgiánský rozkvět

V průběhu 18. a na počátku 19. století byl Londýn hlavním městem světové velmoci. V kavárnách ve čtvrtích City a West End spolu vedli dlouhé debaty velcí literáti tehdejší doby. Georg Friedrich Händel se stal dvorním skladatelem Jiřího I., botanická zahrada Kew Gardens a Britské muzeum byly zpřístupněny veřejnosti. Ale tehdejší Londýn měl i svou odvrácenou tvář – jižně od řeky a v East Endu vyrůstaly chudinské čtvrti.

Britské impérium se rychle rozpínalo i do zámoří až do té doby, kdy spor o výši daní vyvolal roztržku mezi Británií a jejími americkými koloniemi. Ten vyústil ve válku za nezávislost, kterou k úžasu krále Jiřího III. kolonisté vyhráli. Až do konce 18. století byla Británie ohrožována invazí napoleonských vojsk. Nebezpečí pominulo po vítězství admirála Nelsona v bitvě u Trafalgaru v roce 1805. Zhruba o 10 let později učinil vévoda z Wellingtonu přítrž veškerým Napoleonovým ambicím v bitvě u Waterloo.

Viktoriánské impérium

Nástup osmnáctileté královny Viktorie na trůn v roce 1837 dal jméno období zřejmě největší expanze Anglie. Budování impéria pokračovalo i během 19. století. Lodě naplněné bohatstvím z kolonií nepřivážely pouze zboží, ale také nové jazyky, kultury a přistěhovalce, což výrazně přispělo ke zformování tohoto kosmopolitního města.

V roce 1851 byl pokrok viktoriánské éry oslaven Světovou výstavou (Great Exhibition). Konala se v Hyde Parku v pavilonu z kovu a skla, nazvaném Křišťálový palác (Crystal Palac), který speciálně pro tento účel navrhl Joseph Paxton. Po skončení výstavy v roce 1852 byla tato impozantní stavba přestěhována na jih od řeky Temže, kde dala jméno novému viktoriánskému předměstí Crystal Palace. Bohužel lehla popelem v roce 1936.

Z peněz získaných ze Světové výstavy se podařilo princi Albertovi, choti královny Viktorie, realizovat svůj sen – vytvořit centrum vzdělanosti, muzeum nazvané po královském páru Victoria and Albert Museum. Po smrti manžela vzdala královna hold princi Albertovi stavbou koncertní síně Royal Albert Hall a budovy Royal Albert Memorial.

Modré plakety

V roce 1867 byla připevněna modrá keramická plaketa na průčelí domu na Holles Street 24. Umístila ji tam Royal Society of Arts, aby připomněla Lorda Byrona, který se zde narodil. Po celém Londýně je nyní rozmístěno asi 850 takových destiček, každá z nich obsahuje údaje o osobě, jejíž život byl spjat s daným místem. Výběr osobností je víceméně nahodilý Ve většině případů jsou plakety instalovány poté, co potomci slavných kontaktují společnost English Heritage. Jedinou podmínkou je, že zmiňovaná osobnost musí být alespoň 20 let po smrti, nicméně pravidla jsou nyní podrobně přezkoumávána a je možné, že v nejbližších letech doznají změn.

Fotografie řeky Temže během bleskové války v roce 1940

Zatímco bohatí prosperovali, chudí na tom byli stále hůř a hůř. Londýn se stále rychleji rozrůstal a roku 1861 už měl více než 3 miliony obyvatel. Aby mohl vůbec pojmout nově příchozí, kteří proudili do města za prací, chudinské čtvrti v East Endu se neustále rozšiřovaly. Rozvoj veřejné dopravy umožnil posunutí hranic města dále na venkov. Díky omnibusům, husté železniční síti a výstavbě metra, jehož provoz byl zahájen v roce 1863 a které bylo vůbec prvním na světě, vznikl zcela nový typ obyvatele Londýna: občan dojíždějící za prací.

Dvě světové války

V roce 1915 shodily německé zepelíny na Londýn první bomby. Po skončení 1. světové války byla mladá londýnská generace značně zdecimována. To však byla pouhá předzvěst toho, co mělo přijít o 25 let později. Během Hitlerovy bleskové války (Blitzkrieg) na Londýn doslova pršely bomby od září 1940 do května 1941. V tomto období bylo město 57 po sobě jdoucích nocí bombardováno. V červnu 1944 začaly na město létat rakety V1. Němci jimi ostřelovali Londýn až do března 1945. Do konce války přišlo o život přes 30 000 Londýňanů, 3,5 milionu domů či bytů bylo poškozeno nebo zničeno. Zemi i město tím vším dokázal provést sir Winston Churchill.

Poválečný boom

Život v poválečné Británii byl naplněn uklízením trosek a zaváděním úsporných opatření. Během několika let se však situace zlepšila a přesně 100 let po úspěchu Světové výstavy bylo možné umění a kulturu oslavovat v hlavním městě znovu. V roce 1951 se v Londýně konal Britský festival. Jeho největším dědictvím se stal komplex Southbank Centre. Popuparita Londýna prudce vzrostla na přelomu 50. a 60. let, kdy spousty rokenrolových muzikantů, umělců a módních návrhářů dostaly město do centra dění. Fotografové, filmaři i spisovatelé zachytili a vylíčili atmosféru tehdejší doby, přičemž možná poněkud přikrášlovali a idealizovali život v hlavním městě Británie. Exploze anarchistické punkové kultury v 70. letech byla potom vystřídána materialismem thatcherismu a vládou konzervativců v letech 1979 až 1997.

Odkaz labouristů

Jednoznačné vítězství labouristů pod vedením Tonyho Blaira ve volbách v r. 1997 přivítala většina Londýňanů. Některé části města, včetně Bankside, byly modernizovány a londýnští kreativci vládli světu umění. Příchod milénia přinesl úspěšné projekty, včetně London Eye a Tate Modern. Labouristická vláda se rozhodla obnovit určitý stupeň samosprávy hlavního města vytvořením funkce voleného starosty (Lord Mayor). Jednou ze změn, které zavedl první, podle nových pravidel zvolený, londýnský starosta Ken Livingstone, byl poplatek za vjezd do vymezené zóny centrálního Londýna, tzv. Congestion Charge.

Popularita labouristů do voleb v roce 2005 značně poklesla, nemalou měrou kvůli Blairovu rozhodnutí zapojit zemi do války v Iráku. Navzdory tomu vláda znovu zvítězila, třebaže ne s takovou převahou jako ve volbách v letech 1997 a 2001. 7. července 2005 utrpěl Londýn těžkou ránu. Při prvním útoku sebevražedných atentátníků na území Velké Británie teroristé zasáhli cíle v metru a městských autobusech. Zemřelo 52 lidí a asi 700 dalších bylo zraněno. Klid, rozvahu, ale zároveň i odhodlání obyvatel Londýna tehdy velmi ocenil právě premiér Blair.

Konzervatismus a úsporná opatření

V komunálních volbách roku 2008 byl Ken Livingstone poražen. Nahradil ho konzervativní politik a televizní hvězda Boris Johnson. V celostátních volbách v roce 2010 byli labouristé opět poraženi; nová vláda, koalice konzervativců a liberálních demokratů, zavedla v zemi úsporná opatření, jejichž cílem bylo zastavení dalšího prohlubování rozpočtových schodků.

Radostnou událostí pro celou Velkou Británii se v roce 2011 stal sňatek prince Williama a Catherine Middletonové. V roce 2012 pak přišly dvě události, které definitivně zaplašily chmury na tvářích Britů – oslavy výročí vlády královny Alžběty a londýnské letní olympijské hry. Olympijské hry byly považovány za velký úspěch, ačkoli teprve čas ukáže, zda jejich sportovní, ekonomický, sociální a ekologický odkaz bude jednoznačně pozitivní, jak sliboval tým prosazující kandidaturu Londýna. Rok 2013 byl z ekonomického hlediska pro Londýn dobrý a spolu se zvyšujícím se přílivem turistů se tak pro město stal příslibem do budoucna.

Londýnský starosta Boris Johnson

Historické milníky

43

Císař Claudius zakládá obchodní přístav Londinium.

61

Královna Boudicca plení město, je však poražena a Londýn je obnoven.

kolem 200

Londýn hlavním městem provincie Britannia Superior.

410

Římané odcházejí, aby bránili Řím před barbary. Londýn zažívá úpadek.

884

Za vlády Alfréda Velikého se Londýn opět stává hlavním městem.

1348–9

Morová epidemie zabíjí asi 50 % londýnské populace.

1534

Jindřich VIII. se prohlašuje za hlavu anglikánské církve.

16. st.

Za vlády Alžběty I. je Londýn hlavním městem mocného království.

1605

Guy Fawkes se pokouší vyhodit do povětří budovu parlamentu.

1642–9

Občanská válka mezi roajalisty a republikány.

1665

Mor znovu zasahuje Londýn, tentokrát si vyžádá až 110 000 mrtvých.

1666

Velký požár Londýna.

1837–1901

Budování viktoriánského impéria a průmyslová revoluce.

1851

Světová výstava v pavilonu Crystal Palace v Hyde Parku.

1863

Londýnské metro otevírá svou první trasu Metropolitan line.

1888

Sériový vrah, známý jako Jack Rozparovač, řádí ve čtvrti Whitechapel.

1914–18

První světová válka. Zepelíny bombardují Londýn.

1922

Společnost BBC vysílá první rozhlasové pořady.

1939–45

Druhá světová válka. Londýn je intenzivně bombardován.

1951

Britský festival. Vybudován Southbank Centre poblíž Waterloo.

60. léta

Londýn se stává hlavním městem módy, hudby a umění.

80. léta

Éra Margaret Thatcherové. Bombové útoky IRA.

1986

Margaret Thatcherová rozpouští Greater London Council.

1996

Shakespearovo divadlo Globe je znovu otevřeno ve čtvrti Bankside.

2000

Jsou otevřeny Dome, London Eye, Tate Modern a prodloužena trasa metra Jubilee Line. Ken Livingstone zvolen starostou.

2003

Zaveden poplatek za vjezd do centra Londýna.

2005

Útok sebevražedných atentátníků má za následek smrt 52 lidí.

2008

Boris Johnson je zvolen starostou Londýna. Světová finanční krize.

2012

Výročí královny Alžběty. Letní olympijské hry. Johnson opět starostou.

2013

Vévodkyně z Cambridge přivádí na svět prince George.

2014

Britská část Tour de France byla zakončena na The Mall.

Koniec ukážky

Table of Contents

Obálka

Top 10 zajímavostí

Ideální den v Londýně

Úvod

Obyvatelstvo

Počasí

Rozmanité město

Prosperující město

Město plné překvapení

Stručná historie

Sasové a Normani

Feudální Anglie

Alžbětinské období

Revoluce a obnovení monarchie

Katastrofy a obnova

Georgiánský rozkvět

Viktoriánské impérium

Dvě světové války

Poválečný boom

Odkaz labouristů

Konzervatismus a úsporná opatření

Historické milníky

Kam se vydat

Westminster

West End

Buckinghamský palác a Mayfair

Bloomsbury a Marylebone

South Bank

City

Kensington a Chelsea

Severní Londýn

Východní Londýn

Jihovýchodní Londýn

Jihozápadní Londýn

Volný čas

Nakupování

Zábava

Stravování

Zajímavosti

Londýnské taxíky

Modré plakety