Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Lenka Rožnovská

Vašek Prášek Mydlinka

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 5808. publikaci

Lenka Rožnovská (www.lenkaroznovska.cz)

Ilustrace Magda Veverková

Odpovědná redaktorka Helena Varšavská

Sazba a zlom Antonín Plicka

Zpracování obálky Antonín Plicka

Formát ePub Antonín Plicka

Počet stran 64

Vydání 1., 2015

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2015

Cover Illustration © Magda Veverková

ISBN 978-80-247-9032-9 (ePub)

ISBN 978-80-247-9031-2 (pdf)

ISBN 978-80-247-5071-2 (print)

Předmluva

V jedné zemi, a říkejte jí, jak se vám líbí, je malé město. Město má svůj název, ale ten není důležitý. Daleko důležitější je, že ve městě žijí lidé – ženy, muži, holky, kluci. Někteří lidé z tohoto města jsou dospělí, někteří naopak děti. Někteří dospělí jsou stále dětmi, zatímco některé děti se chovají jako dospělí. A někteří jsou tak akorát.

Věčně hravým klukem je MUDr. Vašek Prášek. Jeho syn Vašek Prášek Mydlinka je jako rozvážný dospělý muž. A tak akorát je holčička Ema. Všichni tři hrají v našem příběhu svou roli. Jakou? Chvíli veselou, chvíli napínavou a chvíli poučnou. Ale raději to vezměme pěkně popořádku…

Oční klinika, park a dům

Na okraji města, jehož název není vůbec důležitý, je nemocnice. No, nemocnice, spíše je to vila, kde se léčí děti, které mají nemocné oči.

Jak známo, zelená barva uzdravuje, a tak je kolem vily vysazeno plno stromů. Pod stromy jsou cestičky, aby se po nich mohli pacienti procházet, když je venku hezky. Podél cestiček jsou lavičky, na které se děti mohou posadit, když už je bolí nohy. U každé lavičky je koš na odpadky, aby každé dítě, které má v ruce papírek od bonbonu či tatranky, mohlo papírek hodit tam, kam patří. Zkrátka napsáno jedním slovem, kolem vily je park.

Tam, kde park končí, je živý plot. Co je to plot, to asi víte. Plot bývá z dřevěných latěk, z cihel, z kovu, ale takový plot nežije. Náš živý plot je plot z habrů. Habr je strom. A strom je živý. Když je sám, vyroste vysoko do výšky. Když stojí v řadě se svými bratry, roste spíše do šířky. Habry se spolu chytnou za větve a udělají nepropustnou bariéru, nepropustný plot.

A copak je za nepropustným plotem? Zahrada. V zahradě jsou jabloňové stromy, keře rybízu, záhony a záhonky, skleník a se skleníkem i malý dům s červenou střechou a pokrouceným okapem. Okap je pro dům stejně nezbytný, jako je pro lidi nezbytný kapesník. Při pláči se bez něho neobejdou. Když prší, potřebuje dům okap, který odvede dešťovou vodu do země. Jenomže u našeho domu neodvádí okap vodu do kanálu, ale do sudu. Vedle sudu je lavička a lavička stojí pod oknem. Toto si dobře zapamatujte! V našem příběhu okno, lavička i sud budou hrát nějakou roli.

Líbí se vám dům? Proč by se nelíbil! I panu doktorovi Vaškovi Práškovi se líbí. Bydlí v něm se synem Vaškem Práškem, na kterého volává Mydlinko. Maminku už nemají, odešla do nebe. I to se stává. Ale nesmutněte. Pan doktor i jeho syn také nesmutní, vědí, že maminka by si to nepřála.

Doktor Prášek

Pan doktor pracuje ve vile, které se taky říká oční klinika. MUDr. Vašek Prášek do práce nechodí spořádaně po chodníku, ale každé ráno to vezme hezky hopem přes habrový plot, skrz park a rovnou na kliniku. Zaťuká na okénko vrátnice.

Na vrátnici sedává pan Nožička nebo paní Žemličková. Hlídají, aby do budovy nevkročil někdo nepovolaný. Zatímco pan vrátný je kliďas, paní vrátná je rázná žena. Pan vrátný si během služby čte a luští křížovky, paní vrátná má oči jako ostříž a pusu nezavře. Všechno ji zajímá, o všem chce vědět a do všeho se plete. A když se dozvěděla tu smutnou zprávu, že pan doktor Prášek ovdověl, rozhodla se, že je to právě ona, kdo mu musí ulehčit jeho těžkou situaci. Neustále mu nadbíhala a nabízela, že se postará o jeho domácnost i o syna. Když ji však pan doktor Vašek Prášek i malý Vašek Prášek Mydlinka odmítli, její láska se změnila v nenávist. Čekala na chvíli, kdy své zlomené srdce pomstí.

I kdopak má dneska hlídací službu? Uf, pan Nožička! No toto, ruce má za hlavou, nohy na stole a nahlas huhlá: „Jedovatá bylina na O. To je… To by mohl být ocún!“

„Ó, měj se na pozoru, Nožičko. Ó, měj!“ uslyšel pan vrátný za zády dutý hlas. Opatrně se ohlédl. Ech. Žádný duch, ale pan doktor Prášek!

„Dobré ráno, jak jste se sem dostal?“ podivil se pan vrátný.

„Dveřmi, Nožičko, věř mi, dveřmi!“

„Vždyť bylo zavřeno!“

Pan doktor se usmál, vztyčil ukazovák a zase tím dutým hlasem řekl: „Ó, měj se na pozoru! Ó, měj!“ A v tu ránu byl pryč.

Pan vrátný zakroutil hlavou. „Prášek je jak malý Jarda. Prý ó, měj se na pozoru! Taková hloupost… Ale počkat, počkat! Oměj! Oměj je jedovatá bylina na O! Díky, doktore!“ zvolal vrátný a rychle doplnil políčka křížovky.

Vašek Prášek Mydlinka

Už víte, že Vašek Prášek Mydlinka bydlí s tátou v domě za habrovým plotem. Ale kde přišel ke své přezdívce Mydlinka, to nevíte.

Sotva se malý Vašek narodil, už vynalézal. Přišel na to, že když se bude při balení do peřinky hodně vrtět, pořádně ho do ní nezašněrují. A z volné peřinky se lépe vytahují nožičky i ručičky.

Pro budoucího vynálezce je důležité mít ruce i nohy z peřinky venku! Jedině tak může malý objevitel zjistit, jak chutná palec na nohou. Popřípadě být nadšen z objevu, že lepší je cákat čajem nežli mlékem. Čaj dělá na bílé stěně hezké obrázky, zatímco mléko jen jakési naducané fleky.

A objevování s Vašíkem rostlo. Jednou při večerním koupání učinil svůj zásadní objev. Vynalezl bublifuk z dlaní. Nejprve si řádně namydlil ruce. Dlaně spojil, pak je opatrně rozvíral. Jen palce a ukazováčky se dotýkaly. Vytvořily okénko s mýdlovým sklíčkem. Vašík do něho foukl. Fjú. Do vzduchu vylétla mýdlová bublina.

„Myšinka!“ křičel Vašík a radostně plácal do vody.

Vašek ještě neuměl řádně mluvit, a tak místo mydlinka řekl myšinka. Táta si však myslel, že má Vašek v koupelně myšku. Popadl plácačku na mouchy, že si to s tou myší patřičně rozdá. Jaké však bylo jeho překvapení, když místo myšek létaly po koupelně mydlinky.

Pink. Jedna mu přistála na nose. Táta Prášek se zaškaredil. Vašík se smál. „Táta, myšinka!“ jásal malý Vašík.

„Když já jsem myšinka, tak ty jsi mydlinka!“ Rozhodl táta doktor a vytáhl syna z vany.

Že kdysi nazval tátu myšinkou, na to už Vašek zapomněl. Ale táta nezapomněl, od té doby volal na Vašíka Mydlinko.

Dělání mydlin Vaškovi zůstalo. Časem zjistil, že se mydliny nejlépe uplatní při umývání nádobí či vytírání podlahy. A tak pro jeho zálibu v mydlinách měli Práškovi vždy uklizeno. Člověk by ani nepoznal, že v domku žijí jen dva chlapi.

Konec ukázky

Table of Contents

Předmluva

Oční klinika, park a dům

Doktor Prášek

Vašek Prášek Mydlinka