Miloň Čepelka

DENÍK HAIKU 2

2010 – 2011

Ukázka elektronické knihy

Vážení čtenáři, dovolte pár slov úvodem.

Když jsem před třemi lety odevzdal do tisku Deník haiku, měl jsem za to, že jím jsem se s touto japonskou básnickou formou rozloučil. Ale netrvalo dlouho a příliv tříveršových strof pokračoval. Cítím se být za ně zodpovědný jen částečně, protože přicházely opět samovolně, jako kdyby se někde otevřel jejich zdroj, jemuž jsem se hodil coby ochotný prostředník. Nebránil jsem se, jen jsem byl zvědav, vydá-li ten proud ještě na jednu knížku. Doufat, že ano, jsem začal, až když jsem si představil, že by k nim snad Jiří Hovorka zase přidal pár svých čarovných obrázků. Stalo se, patří mu za to dík, stejně jako Nakladatelství ČAS Josefa Pepsona Snětivého. A za to, že se mohlo stát, děkujeme svorně všichni tři Pražské plynárenské, a.s.

M.Č.

© Miloň Čepelka, 2012

Editor, postface © Josef Pepson Snětivý, 2012

Illustrations, cover © Jiří Hovorka, 2012

Layout © Nakladatelství ČAS, Alena Laňková, 2012

© Nakladatelství ČAS, 2012

ISBN 978-80-87470-53-4

Momentky haiku.

Jako když jemně stiskneš

fotoaparát.

---

Neohlížej se.

Co umřelo, nevzkřísíš.

Pukne ti srdce.

Tak odlišní jsme.

Cíl ale máme stejný.

Jmenuje se Smrt.

---

Duši uškodí,

když za vás vaše drama

rozuzlí jiní.

---

Dělej co dělej,

těžké stíny tvých předků

půjdou vždy s tebou.

Jak držet plamen,

na nějž hledím očima,

i za očima?

Když spustím víčka,

vždycky mi tam vplouváte

vy, krásná lásko.

---

Netrpělivost?

Vedle strachu největší

nepřítel duše.

---

Buď si vždy vědom

této chvíle, neboť ta

jediná je tvá.

---

Nechtěj jistotu.

Dřív, nežli v ni uvěříš,

bude už tatam.

---

Když sfouknu svíci,

knot ještě chvíli čadí.

Marné vzpomínky.

Že nepolykám

andělíčky, za to dík

srdci z křišťálu,

jež jste mi dala

v oblaku vlídné mlhy

matoucí vám zrak.

---

Být v nebezpečí

je náš setrvalý stav,

a jediný lék,

jenž na to platí,

nebývá vždycky k mání.

Jmenuje se smích.

---

Jde stres za stresem

a žádný se nezeptá,

zda ho unesem.

---

Ó osvícenci,

dnes nedám za vás ani

penci. Natož groš.

Daleko, blízko,

na tom vůbec nesejde.

Patříme k sobě.

---

Péřová deka...

Běhávala po návsi.

Byla husičkou.

---

Dojemné ručky

naší vnučky sepjaté

k vroucí modlitbě.

---

Umřít - to musím.

Znovu se zrodit - můžu.

Tak jsem zvědavý.

---

Když mám na dlani

své křišťálové srdce,

jsem pokornější.

---

Co je, to je. Proč

popírat však, co bylo?

Krouží to tady.

Nevyhnutelné

bývá nenáviděné,

a to je chyba.

---

Je možné zabít

sebe, a nikoho tím

nepoznamenat?

Na jabloni snad?

Na smrku? Na sakuře?

Nebo na háku?

---

Karty prý nelžou.

Ale možná rozhodne,

kdo je rozdává.

---

Jsem trpělivý,

až trpím. Ale růže

nejdou a nejdou.

---

V hlavě má guláš,

a to je trapné, je-li

vegetarián.

Kolik je ve mně

lidí? Kněz i vrah, soudce,

hanbář a šašek.

---

Vidím jen jednu,

pořád tu krásnou jednu,

jednu jedinou.

---

Je plamen svíce

tak odolný, nebo tak

přizpůsobivý?

Začli knihami,

a teď nám ideály

pálí už v hlavách.

---

Když zdolávám strach,

za pomoc děkuji vám,

mé mrtvé lásky.

Za svoji zradu

zasloužíte si díky.

Obrnila mě.

---

Skutečnost a sen,

propletené do housky,

bolí z obou stran.

---

Jako peříčko

byl tvůj milostný dotek.

Sbohem, holčičko.

---

Má milenka Smrt,

neuchopitelná jak

prahorní šídlo.

---

Plačící socha?

Nikdy mě nenapadlo,

že to budu já.

---

Hodiny tiktak.

Co když je nenatáhnu?

Bláhový taktik.

Muž? Už huš a kuš!

Zpívám si Bejvávalo

a je mi dobře.

---

Půl čtvrté, nespím.

Tma jako v pytli. V hlavě

chytly mi saze.

---

Jak to na světě

nechodí, to je moje

vábivá cesta.

---

Ohleduplnost?

Zraňujeme, když nejvíc

toužíme chránit.

---

Milenka? Krátká.

Pak sladká matka. Potom

jen jinovatka.

---

Dám něhu zmrazit

do sněhu v zájmu nových

krutých příběhů.

Příliš rozumné

je ještě horší nežli

příliš bláznivé.

---

Kde se to píše,

že ďábel patří do tmy?

Ubohé klišé!

---

Zavřené oči

a hvězdy a kopýtka

a vánky křídel.

---

Proč si prohlížíš

ty staré časopisy?

Utoneš v Kdysi.

Tak krásná a má?

Vyloučeno. Vzpomínku

překřtím na přelud.

---

Mesaliance?

Pokus o meditaci

v chlípné nahotě.

---

„Máš výsadu, že

zažiješ konec světa,“

řekl kněz. Proč já?

---

Šly Ctnost s Neřestí,

ruku v ruce, s písničkou.

Věrné sestřičky.

---

Klečím, modlím se,

neprosím, jenom šeptám

pokorné díky.

Table of Contents

Titulní strana

Text