Copyright © 2012 Karanadon Entertainment Pty Limited

Translation © Dalibor Míček, 2015

Copyright © ALPRESS, s. r. o.

Všechna práva vyhrazena.

Žádnou část knihy není dovoleno užít

nebo jakýmkoli způsobem reprodukovat bez písemného

souhlasu držitele práv, s výjimkou krátkých citací

nebo odkazů, které tvoří součást kritického hodnocení.

Z anglického originálu THE GREAT ZOO OF CHINA

přeložil Dalibor Míček

Redakční úprava Lukáš Foldyna

Grafická úprava obálky Tomáš Řízek

Vydalo nakladatelství Alpress, s. r. o., Frýdek-Místek,

v edici Klokan, 2015

shop@alpress.cz

Vydání první

ISBN 978-80-7466-686-5

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

[Americké zoologické zahrady]

navštíví ročně přes sto milionů lidí,

což je více než u všech ligových baseballových,

fotbalových a basketbalových utkání dohromady.

– National Geographic

Hic sunt dracones.

(Zde jsou draci.)

– Varování napsaná

na starověkých mapách

v místech dosud neobjevených území

ÚVOD

Fischer, Adam

Čína proti světu (China vs the World)

(New York, Macmillan, 2013)

KAPITOLA 5

ČÍNA A SÍLA DISNEYLANDU

Jen obtížně lze popsat, jak dynamická je moderní Čína.

Je držitelkou rekordů, které nemůže žádná jiná země překonat: každý rok postaví nové město, její ekonomika roste tempem, o kterém si může Západ nechat jen zdát, a její rozrůstající se střední třída bohatne ze dne na den a požaduje výrobky, které kdysi Čína vyráběla pro západní spotřebitele.

Komunistická strana navíc využije všech možných příležitostí a prostřednictvím státem kontrolovaných médií o těchto úspěších hrdě čínský lid informuje.

Ale je tady jeden problém.

Čína se zoufale snaží dostat na první místo, stát se předním národem světa. Komunistická strana má pro toto horoucí přání dokonce i jméno: „Čínský sen“.

Jenže k dosažení tohoto snu musí Čína z vedoucí pozice nejprve sesadit Spojené státy americké. A aby k tomu mohlo dojít, musí se Americe vyrovnat v pokroku a úspěchu na poli válečném, vesmírném a průmyslovém. Musí vybudovat mocnou armádu, musí poslat člověka na Měsíc a musí se stát kolébkou světoznámých společností.

A pak – pak – aby mohla opravdu nahradit Ameriku na místě nejvlivnějšího národa, musí zvládnout ještě něco mnohem složitějšího.

Čína musí nahradit Spojené státy na místě kulturního vládce planety.

* * *

To, jak se Amerika dostala k ovládnutí světové kultury, je prostě úžasné.

Po porážce sil Osy ve druhé světové válce se Spojené státy se svou vojenskou a průmyslovou převahou pustily do mnohem méně ničivé války proti světu, do války o kulturní prvenství.

K této válce nebyly zapotřebí tanky ani jiné zbraně. Byla vedena filmy a hudbou, kokakolou a pepsi, fordy a cadillaky a samozřejmě pravděpodobně největší zbraní Ameriky na poli jemné síly: Disneylandem.

Jednoduše řečeno, americká kultura se stala kulturou světovou – drive-in restaurace z padesátých let, Easy Rider z let šedesátých, boty s vysokou podrážkou z let sedmdesátých, reklamy na Coca-Colu z let osmdesátých.

Nezanedbatelnou roli sehrál také Hollywood, kterému později pomohla MTV. Díky stovkám amerických filmů, televizních show a hudebních klipů, jež vznikly v Americe, se jména amerických metropolí, měst, silnic a výrobků stala známá po celém světě: New York, Vegas, Fargo, Key Largo, Route 66, Mickey Mouse, Kačer Donald, Bugs Bunny, DeLorean, Nike, American Express.

Vzpomenete si na některé jiné čínské město než Peking, Šanghaj a Hongkong? Znáte nějakou čínskou značku bot?

Co, ptám se vás, je kromě pandy a velmi dlouhé zdi výhradně a původně čínské?

* * *

A v tom právě spočívá největší problém Číny v jednadvacátém století.

Nemá nic, co by bylo původem její.

Vyrábí, co vymyslel někdo jiný. Každý výrobek firmy Apple s nápisem Zkonstruováno společností Apple v Kalifornii, sestaveno v Číně je jako políček do tváře Číny. Nekonečná zásoba levné pracovní síly vám možná každý rok postaví nové město, ale v podstatě z vás dělá jen průmyslové zázemí pro zahraniční společnosti.

Čína by ráda vládla světu. Ale bez jemné diplomacie na poli kultury bude hrát vždy jen druhé housle Spojeným státům.

Kde má Čína svůj ford?

Kde má svou kokakolu?

A kde, ptám se vás, má svůj Disneyland?

PROLOG

PROVINCIE KUANG-TUNG,

ČÍNA 16. ÚNORA

Udýchaný, krvácející a potem zbrocený Bill Lynch vpadl do ústí jeskyně a co nejrychleji se odplazil pryč od vchodu.

Z kapsy u kalhot vylovil mobilní telefon.

Žádný signál. Jen tísňová volání.

„Kurva,“ řekl nahlas do prázdného prostoru. Ti bastardi zablokovali celé údolí.

Prudce se otočil, když venku zaslechl hlasy. Mluvily mandarínskou čínštinou.

„… šel tudy…“

„… do jeskyně tam v té skalní stěně…“

Lynch zaslechl, jak odjišťují zbraně. Z ústí jeskyně byl nádherný výhled na široké údolí s jezery, řekami a vodopády. V jeho středu se, zahalená do mlžného oparu typického pro jižní Čínu, tyčila vysoká hora.

Pohádkové krajiny, jako byla tato, právem proslavily blízkou oblast Guillin. Ale již brzy, pomyslel si Lynch, bude tato kopie guillinské krajiny – a že to byla kopie, skoro všechno bylo vytvořeno uměle – slavnější než jakékoli jiné místo na světě.

A jak to tak vypadá, Dr. Bill Lynch – hlavní herpetolog katedry herpetologie na Floridské univerzitě – už to neuvidí.

Do nosu ho udeřil zápach jeskyně. Lynch nad ním nakrčil nos. Hnijící maso.

Puch doupěte masožravé šelmy.

Vyděšeně se otočil, aby se porozhlédl, zda není doma majitel jeho nového úkrytu.

Ale jeskyně byla prázdná… až na ohlodané kostry tří velkých zvířat. Vypadalo to jako kostry koní – ano, koně, v jeskyni sto metrů nade dnem údolí. Lebky zůstaly jakoby v záklonu ve ztuhlém výkřiku hrůzy. Krvavá žebra čněla vzhůru.

Do prdele, pomyslel si Lynch.

Dobře věděl, jaké zvíře tady žije.

Jeskyně se zavrtávala dále do stěny útesu, a ačkoli vypadala přírodně, přírodní rozhodně nebyla. Do jinak přirozeně vypadající podlahy byla zasazena mosazná destička s kódem E-39.

„Doktore Lynchi!“ ozvalo se zvenčí.

Lynch ten hlas a jeho čínský přízvuk poznal.

Patřil plukovníku Baovi, šéfovi ochranky zde v zoo a prvotřídnímu kreténovi.

„Doktore Lynchi, půjde to po dobrém nebo po zlém. Vyjděte prosím ven. Bude to pro vás jednodušší a méně bolestivé.“

„Polib si!“

„Doktore Lynchi, tento velkolepý projekt přece nepadne jen kvůli jedné nešťastné události.“

Lynch zacouval dále do nitra jeskyně, než znovu promluvil: „Nešťastné události? Zemřelo devatenáct lidí, plukovníku!“

„Při stavbě Brooklynského mostu zemřelo přes dvacet lidí, doktore Lynchi. A lituje toho někdo? Ne, každý v něm vidí zázrak své doby, obrovský pomník lidské vynalézavosti a zručnosti. A tady to bude stejné. Toto místo bude úžasnější než úžasné. Bude nám ho závidět celý svět.“

Lynch ustupoval dále do jeskyně. Ušel asi tucet kroků a zastavil se.

Narazil na zeď.

A pak se mu ze zápěstí ozvalo píp! a zelená kontrolka na hodinkách zhasla.

V Lynchovi by se krve nedořezal. Deaktivovali jeho sonický štít. Teď už ho před zvířaty nechránilo vůbec nic. A Lynchovi náhle došlo, co Bao myslel tím, když říkal, že vše může jít po dobrém, ale taky po zlém.

„Nemůžete zabít všechny svědky, Bao!“ zařval Lynch.

„Ale ano, můžeme,“ odpověděl mu hlas. „A taky to uděláme. Nebojte se, doktore, vaše smrt bude nezapomenutelná. Bude to politováníhodná nešťastná událost. Havárie letadla. Bude to velká smůla, ztratit tolik skvělých lidí najednou. Samozřejmě si budeme muset najít jiného odborníka na plazy, aby dokončil to, co se vám nepodařilo. Přemýšlel jsem o vaší chráněnce, mladé doktorce Cameronové.“

Bill Lynch zařval vzteky: „Ty bastarde! Dám ti jednu radu. Se CJ Cameronovou si nezahrávej. Je mnohem tvrdší, než jsem kdy byl já.“

„Budu si to pamatovat.“

„A ještě jedna věc, Bao. Jsi zasraný psychopat.“

Neozvala se žádná odpověď.

Čínští vojáci se pravděpodobně připravovali na útok.

Lynch se otočil, aby našel něco, co by se dalo použít jako zbraň. V té chvíli se za jeho zády objevila ve vchodu do jeskyně velká plazí hlava na hadovitém krku a zírala přímo na něj.

Nevydala žádný zvuk.

Lynch odlomil z jedné koňské kostry žebro a otočil se –

V ústí jeskyně nyní stálo celé zvíře.

Jeho hrůzostrašná silueta zcela zakryla vchod do jeskyně, takže sem nedopadalo skoro žádné světlo. Lynch ale i tak rozeznal, že je to princ, výška dva metry sedmdesát, rozpětí křídel šest metrů. Černý s červeným břichem.

Obrovská šelma na něj hleděla, jako by byla překvapena přítomností vetřelce ve svém doupěti.

Z postoje zvířete vyzařovala síla. Ve slabém světle viděl Lynch obrysy jeho šlachovitých plecí a jako břitva ostrých drápů. Křídla mělo zvíře složené. Dlouhý ostnatý ocas se s chladnou vypočítavostí pohyboval ze strany na stranu.

Ale hlava se ani nehnula. Zůstávala děsivě nehybná. Nastražené uši vypadaly proti světlu jako rohy démona.

Obrovský plaz se o krok přiblížil. Sklonil hlavu a zavětřil.

Pak, velmi pomalu, otevřel tlamu, a odhalil tak dvě řady ostrých zubů.

Zavrčel. Byl to hluboký rozzlobený zvuk.

Lynchovi začalo bít srdce jako o závod a analytická část jeho mozku ihned vyhodnotila, že zvíře jeho strach vycítilo.

Teď mu také došlo, proč Bao tak náhle ukončil rozhovor. Plukovník a jeho muži spatřili, jak se zvíře blíží, a moudře vyklidili pole.

Na další myšlenky už Bill Lynch neměl čas, protože v té chvíli obrovská bestie zařvala a vrhla se na něj. O několik sekund později ležel Lynch na podlaze jeskyně, zoufale ječel a plival krev, zatímco jej tvor požíral zaživa.

první dějství

CÍL NEZNÁMÝ

Mýtus o dracích je velmi zvláštní, a to díky tomu, že je rozšířen po celém světě.

Obří hadi se objevují v nejrůznějších mytologiích: v Číně, Skandinávii, Řecku, Persii, Německu, Střední Americe, Spojeném království, dokonce i v Africe.

Neexistuje pro to žádný zřejmý důvod. Jak může být mýtus o obrovském hadovitém stvoření tak podobný ve všech koutech starověkého světa?

Draci v historii (Dragons in History)

Eleanor Lock

(Londýn, Border Press, 1999)

HONGKONG, ČÍNA 17. BŘEZNA

O MĚSÍC POZDĚJI

Po obloze nad jižní Čínou se přehnal elegantní soukromý tryskáč se dvěma pasažéry, kteří dosud nikdy soukromým letadlem neletěli: CJ Cameronovou a jejím bratrem Hamishem. Byl to Bombardier Global 8000, jedno z nejdražších soukromých letadel na světě, tryskáč určený pro saudské prince a ruské miliardáře. Ale tento letoun nepatřil žádné soukromé osobě. Patřil čínské vládě.

Doktorka Cassandra Jane neboli „CJ“ Cameronová pozorovala oknem, jak letadlo přistává na hongkongském mezinárodním letišti, ultramoderním zařízení vybudovaném na umělém ostrově.

„Existuje vůbec něco, co by Čína nezvládla postavit?“ zeptala se CJ při pohledu ven.

„Četl jsem, že postavili i několik falešných Apple-storů,“ řekl Hamish. „Slyšela jsi o tom? Nešlo jen o pár padělků iPhonů, byly to celé zatracené obchody. Měly dokonce i asistenty specializované na služby zákazníkům. A všichni zaměstnanci byli přesvědčeni, že dělají opravdu pro Apple!“

CJ se na svého bratra úkosem podívala. „Chytráku.“

Pod schody na ně čekala limuzína Maybach. Vedle ní stála hezká mladá Číňanka oblečená v dokonale nažehlené uniformě námořnictva. Ani jediný vlásek na hlavě nebyl jinde, než měl být. V uchu měla bluetooth sluchátko a CJ připadalo, že je její stálou součástí. Promluvila dokonalou angličtinou.

„Doktorko Cameronová, pane Camerone, vítejte v Číně,“ řekla. „Jmenuji se Na a po dobu vašeho pobytu zde budu vaším průvodcem. Pokud byste něco potřebovali – cokoli –, neváhejte se, prosím, na mě obrátit. Zařídíme opravdu cokoli.“

Odvedla je k limuzíně a pak vyjeli boční branou z letiště. Žádní celníci nebo imigrační úředníci. Limuzína je odvezla do hotelu Four Seasons, kde byli bezplatně ubytováni ve střešních apartmá. Na jim sdělila, že je vyzvedne zítra ráno přesně v devět.

Tohle bylo pro CJ Cameronovou něco naprosto nezvyklého.

Bývala známou herpetoložkou – odbornicí na plazy –, ale teď pracovala jako veterinářka v sanfranciské zoo. Bylo jí šestatřicet let, byla drobná, měřila sto šedesát osm centimetrů, měla pronikavé jantarové oči a blond vlasy po ramena.

Udržovala se v kondici, měla atletickou postavu a byla ve sportovním smyslu hezká. Muži s ní často začínali flirtovat, ale rychle se stáhli, když se přiblížili dost na to, aby si všimli děsivých jizev na levé straně jejího obličeje.

Táhly se od levého oka až ke koutku úst a vypadaly jako řada ne zrovna pečlivě srovnaných X. Oční specialista jí zachránil zrak. A plastickému chirurgovi, jednomu z nejlepších v Americe, se podařilo zrekonstruovat čelist. Ale s řeznými ranami na levé tváři si bohužel neporadil ani on.

CJ se o to nestarala. Ani o nudné muže, ani o herpetologii, po incidentu už ne. Stejně byla celý život spíš jako kluk. Neobtěžovala se s make-upem a nevadilo jí, když si občas ušpinila ruce. Hodně času trávívala venku: turistika, kempování, jízda na koni. Jízdu na koni milovala a dokonce občas dávala přednost koním před lidmi.

Bývala skvělým pedagogem na katedře herpetologie Floridské univerzity, která byla obecně považována za nejlepší fakultu zabývající se plazy v Americe. Specializovala se na aligátory, takže pracovala nejčastěji na univerzitním pracovišti v Everglades.

Ale to už patřilo minulosti.

Kromě doktorátu z herpetologie měla vystudovanou také veterinu a nyní pracovala na klinice v sanfranciské zoo, co nejdál od aligátorů, jak jen to šlo. Proto ji překvapilo, když jí její bývalý šéf z National Geographic Don Grover zavolal a požádal ji, aby jela do Číny a napsala něco o jejich zbrusu nové zoo.

„Díky, nemám zájem,“ odpověděla CJ.

„Všechno ti zaplatí. Soukromé letadlo. Luxusní hotel.“

„To na mě fakt dojem neudělá, Done.“

„Chtějí přímo tebe.“

„Opravdu?“

„Četli o tobě. Domácí úkol vypracovali na jedničku. Zmínili se o článku o chování mořských krokodýlů při lovu, který jsi napsala pro Nature, a o dokumentu o hlasových projevech aligátorů, který jste dělali s Billem Lynchem pro Nat Geo. Původně měl o té zoo napsat doktor Lynch, ale ten bohužel zahynul při havárii letadla. Takže teď chtějí tebe.“

CJ zpráva o Billově smrti zarmoutila. Byl to její učitel. Po té nehodě se ji snažil přesvědčit, aby zůstala na univerzitě.

„A taky vědí, že mluvíš mandarínsky,“ řekl Grover. „Což je velké plus.“

To byl nápad jejího otce. Když byli s Hamishem malí, jejich otec, prostý pojišťovací agent s neukojitelnou zvědavostí a zálibou tahat své dvě děti na nesnesitelné výlety s kempováním, trval na tom, aby se naučili mandarínskou čínštinu. „Čína je budoucnost světa, děti,“ říkával, „takže byste se měly naučit její jazyk.“ Byla to dobrá rada. Otec nebyl bohatý ani slavný, ale v tomto svou dobu daleko předběhl. A pokud jde o táboření, nad jejich stížnostmi vždy mávl rukou a vesele odpověděl: „Ale, děcka, vždyť to buduje charakter.“

„S fotkama?“ zeptala se CJ Grovera.

„Jasně. No tak, holka, udělej to pro mě. Čínská vláda mi za to královsky zaplatí. Honorář uhradí všechny moje účty na pět let dopředu a to, co dostaneš ty, na deset.“

„Chci svého vlastního fotografa,“ prohlásila CJ rozhodně.

„Koho?“

„Hamishe.“

„Sakra, CJ. Nechci ho tahat z vězení za pletky s dcerou nějakého vysoce postaveného ministra…“

„Bez něj dohoda padá, Done.“

„OK, fajn. Tak si toho svého stupidního bratra vem. Můžu zavolat Číňanům, že to bereš?“

„Jo, beru to.“

A tak o týden později nastoupila CJ s bratrem do soukromého tryskáče směr Čína.

* * *

Příštího rána v devět hodin sešli CJ a Hamish do hotelové haly, kde na ně už čekala Na. Měla na sobě opět svou dokonalou námořní uniformu a v uchu sluchátko.

CJ zvolila klasické oblečení do terénu: turistické boty, hnědé kapsáče, černé tričko s emblémem sanfranciských Obrů a obnošenou hnědou koženou bundu. Na koženém řemínku kolem krku se jí houpal třípalcový zub mořského krokodýla, dárek od jejího učitele Billa Lynche. Vlasy si svázala do nedbalého ohonu. Vždyť se chystá jen na výlet do zoo.

Venku už stála připravená limuzína. CJ a Hamish nastoupili dozadu a vyrazili. Cíl: vojenská letecká základna o třicet kilometrů dál směrem do vnitrozemí.

Zatímco CJ drahá pohostinnost nijak neokouzlila, u Hamishe tomu bylo naopak. Z minibaru v Maybachu si vytáhl ne jeden, ale rovnou dva balíčky chipsů.

„Není to úžasné, Veverko?“ zazubil se. „Bezplatný minibar.“

„Žádné jídlo není zadarmo, Hamishi.“

„Ale zato jsou zadarmo lety soukromým letadlem, apartmány v šestihvězdičkovém hotelu a,“ nenápadně se podíval směrem k Na sedící na předním sedadle, „toaletní potřeby.“

CJ obrátila oči v sloup. „Ty jsi sebral z hotelu šampon?“

„I kondicionér.“ Hamish měl na sobě ošuntělou fotožurnalistickou vestu s kapsami a pod ní tričko s Bobem Dylanem. Otevřel jednu kapsu a ukázal CJ čtyři šampony a kondicionéry v malých lahvičkách. „Molton Brown. Špička.“

„A na co ty vlastně potřebuješ šampon? Stejně se skoro nemyješ.“

„To teda myju,“ čichl si Hamish k podpaží.

„Jsi idiot.“

„To teda nejsem. Jsem úžasný.“ Hamish si přesedl na sedadlo vedle ní a dál žvýkal chipsy.

Ačkoli sourozenci, byli CJ a Hamish každý úplně jiný, ať už postavou, nebo povahou. Matka jim říkala Veverka a Méďa.

To bylo přesné.

O čtyři roky mladší Hamish měřil metr devadesát a byl v každém směru obrovský. Pracoval jako fotograf a kameraman, několikrát navštívil Afghánistán i Irák, žil nestoudně, nevynechal žádný večírek, hodně pil a neustále se dostával do problémů. Dokonce i jeho charakteristické znaky byly obrovské: velký obličej, hranatá brada, velké modré oči a silný dunivý hlas. Holil se málokdy. Na pravém zápěstí nosil červený gumový náramek WristStrong a k tomu ještě surfařský náramek z konopí.

Naopak CJ byla vždycky hodná holka, tichá, vyzrálá, nenápadná a velmi akademická. Velkou roli v tom hrálo i to, že měla téměř fotografickou, nebo eidetickou, paměť.

Zatímco Hamish navštěvoval válečné zóny a večírky, ona neúnavně pracovala na univerzitě a psala odborné články o chování plazů, především krokodýlů a aligátorů. Byla to právě CJ, kdo prozkoumal inteligenci velkých krokodýlů a dokázal, že jsou stejně chytří nebo možná chytřejší než šimpanzi.

Ostatní inteligentní zvířata – jako například šimpanzi, vlci nebo hyeny – jsou schopna nastražit jednoduchou léčku. Krokodýli často plánují několik dní dopředu. Pokud vás šestimetrový krokodýl mořský sleduje, jak po čtyři dny za sebou přicházíte každý den v 7.30 ke břehu, abyste zkontrolovali klece na humry, bude pátého dne číhat v mělké vodě těsně pod hladinou a vrhne se na vás, jakmile se objevíte. Krokodýli mají mimořádnou trpělivost a úžasnou paměť. Jejich schopnost rozpoznat pravidelnost je neuvěřitelná, někdy dokážou zaútočit na základě týdenních nebo dokonce měsíčních návyků své kořisti.

Pozoruhodný úspěch v profesionální kariéře se však nijak neodrážel v jejím osobním životě. Zatímco Hamish vystřídal mraky přítelkyň, CJ skoro žádné vážné známosti neměla, v podstatě pouze jednu, Troye, a ta skončila ihned po incidentu, který jí zničil obličej. Zůstal jí jen Hamish, její vždy loajální bratr.

„Jste spokojeni? Nechybí vám nic?“ ozvala se Na z předního sedadla spolujezdce.

„Máme všechno,“ odpověděla CJ s pohledem upřeným na bratrovy ukradené šampony.

„Nezapomeňte, že dokážeme zařídit cokoli,“ připomněla jim Na. V té chvíli sjela limuzína z hlavní silnice a projela bez zastávky branou základny. Průvodkyně zřejmě jejich příjezd nahlásila. „Pokud byste něco potřebovali, řekněte.“

Maybach vjel na přistávací dráhu, kde na ně se spuštěnými schody čekal stejný Bombardier jako předchozího dne. Jenomže dnes bylo na soukromém letadle něco divného.

Všechna okna byla zatemněna.

* * *

Koniec ukážky

Table of Contents

Obálka

Titulná strana

Tiráž

ÚVOD

KAPITOLA 5 ČÍNA A SÍLA DISNEYLANDU

PROLOG

PROVINCIE KUANG-TUNG, ČÍNA 16. ÚNORA

první dějství CÍL NEZNÁMÝ

HONGKONG, ČÍNA 17. BŘEZNA O MĚSÍC POZDĚJI

sedmé dějství BITVA O VNĚJŠÍ KOPULI

závěrečné dějství POSLEDNÍ KONFRONTACE