Stanislav Hoferek

Malá kniha slnečnej sústavy

2015

Ukážka z elektronickej knihy

Autorské práva

Malú knihu slnečnej sústavy napísal © Stanislav Hoferek, MMXV; Obálka: © Stanislav Hoferek, MMXV; Vydavateľ elektronickej knihy: © Druska Books; Malú knihu slnečnej sústavy zostavil: Stanislav Hoferek.

Všetky práva vyhradené. Nijaká časť tejto knihy nesmie byť reprodukovaná, uchovávaná v rešeršných systémoch alebo prenášaná akýmkoľvek spôsobom vrátane elektronického, mechanického, fotografického či iného záznamu bez predchádzajúceho písomného súhlasu autora, respektíve vydavateľa.

ISBN: 978-80-8171-066-7

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

O knihe

Slnečná sústava je úplne nepodstatná, v porovnaní napríklad s našou Galaxiou. Pre nás, ľudí, je však tou najdôležitejšou na svete. Spoznajte spolu s nami našich najbližších vesmírnych susedov. Zaujímavosti o Slnku a planétach spracované jednoduchou formou. Cieľom tejto krátkej zmesi učebnice a čítanky je spomenúť najdôležitejšie údaje a zaujímavosti.

Kde sa môže nachádzať život? Ako je možné, že tu vlastne sme? Koľko mesiacov majú jednotlivé planéty? Ktoré objekty slnečnej sústavy sú úplné horúce či ľadové peklo? Ako vzniklo Slnko a planéty? Odpovede na tieto a mnohé ďalšie otázky nájdete v tejto knihe, ktorú možno ľahko prečítať na elektronickom zariadení alebo vytlačiť.

Správne výsledky testu pozornosti: 1A, 2B, 3C, 4C, 5A, 6A, 7A, 8A, 9B, 10A, 11C, 12B, 13A

Poďakovanie

Kniha bola vytvorená na základe faktov, obsiahnutých predovšetkým v nasledovných dielach:

Cosmos

channel.nationalgeographic.com/cosmos-a-spacetime-odyssey

Wikipedia

wikipedia.org

Space facts

space-facts.com

Vesmír wiki

wiki.vesmir.sk

Veľkosť vesmíru a našej slnečnej sústavy

Vesmír je veľký. Obrovský. Tá časť, ktorú môžeme pozorovať, je z obrovskej časti nepreskúmaná a je vlastne nemožné porovnávať ju s tou časťou, ktorú ani len pozorovať nemôžeme. V odbornej literatúre možno nájsť množstvo čísiel, ale predstaviť a uvedomiť si ich je skutočný problém. My, ľudia, na to nie sme stavaní.

Začať môžeme s vodíkom. Najmenším a najjednoduchším atómom. Nájdeme ho vo vzduchu, ktorý dýchame, ale v relatívne malom množstve, v porovnaní napríklad s dusíkom. Nájdeme ho vo vode, kde je situácia opačná. Drvivá väčšina vody je zložená z kyslíka a vodíka, ničoho iného. Bez ohľadu na to, či ide o vodu morskú, destilovanú alebo či ide o ochutenú minerálku. Zmerať jeden atóm vodíka vieme, ale ako už bolo napísané vyššie, my ľudia si to nevieme celkom predstaviť. Ak by sme merali na metre a vážili na kilogramy, boli by to čísla s obrovským počtom núl. Dokonca ak by sme porátali všetky atómy, vodíka i kyslíka v jednej kvapke vody, dostali by sme sa k číslu približne 5 zetta, teda 5 000 000 000 000 000 000 000 atómov. Celkom dosť, alebo nie? A to je jedna jediná kvapka. Koľko je potom more, alebo napríklad Pacifik?

Koľko ľudí by mohlo žiť len v tejto slnečnej sústave, keby bolo možné, aby ľudia žili na každej z planét v rovnakej hustote ako na Zemi? Na Zemi žije približne 7 miliárd ľudí. Spočítajme, koľko ľudí by mohlo (samozrejme len úplne teoreticky) žiť na Marse, Venuši a ďalších planétach. Na výpočet sa môže použiť celková veľkosť povrchu každej planéty, čiže plocha. U Zeme je to (veľmi zaokrúhlene) 500 000 000km2. Pre porovnanie, Slovensko má (opäť zaokrúhlene) 50 000 km2, asi jednu desaťtisícinu povrchu. Všetky hlavné planéty bez mesiacov majú takú plochu,, že sa tam vojde teoreticky až 237x viac ľudí, ako na Zem samotnú. Namiesto 7 miliárd by mohlo žiť len v našej slnečnej sústave 1 659 miliárd ľudí. Celkom dosť, alebo nie? A to sa nezarátalo Slnko, všetky mesiace, kométy, asteroidy, planétky a mnoho ďalšieho. Len pre zaujímavosť, Slnko je väčšie ako všetky planéty dohromady, jeho povrch je približne 12 000x je väčší ako má Zem a 100x väčší ako Jupiter. Teoretické miesto, kde by sa zmestilo 8 400 miliárd ľudí.

Čo to znamená v porovnaní s celým vesmírom? Nič. Človek si ale uvedomí veľkosť vesmíru, až vtedy, keď zistí, že slnečná sústava neznamená vôbec nič ani s viditeľnou časťou vesmíru, ani s miestnou skupinou galaxií, a ani v rámci našej galaxie. V konkrétnom ramene našej galaxie by bol naozaj veľký problém vôbec nájsť našu miestnu skupinu hviezd.

William Herschel, známy astronóm, ktorý okrem mnohého iného objavil planétu Urán, ukázal svojmu synovi veľkosť vesmíru na jednoduchom príklade. Slnko je od nás tak vzdialené, že svetlu trvá 8 minút a 20 sekúnd, aby sa k nám dostalo. Vzhľadom na to, že nič nie je rýchlejšie ako rýchlosť svetla, je to celkom dosť. Ak by Slnko z nejakého dôvodu zmizlo, trvalo by viac ako osem minút, kým by sme si to my, obyvatelia planéty Zem, vôbec všimli. Slnko ale nie je jediný objekt, ktorý je dosť ďaleko na to, aby sme sa udalosti na ňom dozvedali až s oneskorením. Už len samotný pohľad na náš Mesiac je niečo ako stroj času. Nevidíme, aký je Mesiac práve teraz. Vidíme len to, aký bol pred približne jednou sekundou. Je to preto, že Mesiac je k nám oveľa bližšie, ako Slnko. Čo ale všetky tie hviezdy na nočnej oblohe? Proxima Centauri je po Slnku najbližšia hviezda k Zemi. Svetlo tam však putuje viac ako 4 roky. Najlepšie viditeľná hviezda po Slnku, Sirius, je ešte 2x ďalej. Len približne 16 hviezd je k nám bližšie ako 16 svetelných rokov a najbližšia galaxia je vzdialená viac, ako 25 000 svetelných rokov. Rýchlosť svetla je (zaokrúhlene) 300 000 000 m/sec. Pre porovnanie, maximálna rýchlosť najrýchlejších športových áut je okolo 400 km/hod, čiže asi 111m/sec.

Aká je veľkosť našej sústavy? Ak by sme zobrali len polomer, z ktorého sa dá vypočítať objem, dostali by sme sa k zaujímavému číslu. Po Neptún je to 30 násobok vzdialenosti Zeme od Slnka a ku koncu Kuplierovmu pásu až 50 násobok, čiže 7,5 miliardy kilometrov. Čínsky múr so všetkými rozšíreniami (22 200km) by sa dal natiahnuť asi 340 000x. A to je stále len polomer. Naša planéta je blízko k stredu sústavy. K nám putuje svetlo niečo cez 8 minút, na jej koniec skoro 7 hodín.

Slnko

Superbúrka. Aj tak by sa dala nazvať naša najbližšia hviezda. So Slnkom sa stretávame neustále a jeho prítomnosť je nevyhnutná pre náš život. Slnko je z nášho pohľadu ohnivá guľa, ktorá dodáva teplo a svetlo. Je však oveľa viac. Fakt, že je na planéte Zem život, je spôsobený veľmi vzácnou kombináciou sily Slnka a ochranných mechanizmov našej planéty. Bez nich by život nebol.

V našej slnečnej sústave je Slnko, naša jediná hviezda, skutočným pánom. Ak sa niekoho spýtate, akú časť hmotnosti slnečnej sústavy má Slnko, môže povedať rôzne percentá. Pravdepodobne však nepovie 100%, aj keď je to (po zaokrúhlení z 99,87%) správna odpoveď. Spoločná hmotnosť všetkých planét, mesiacov a ďalších objektov je v porovnaní úplne nepodstatná, a to sa napríklad naša planéta s obrovskými plynnými obrami, ako je Jupiter a Saturn, nemôže porovnávať.

Slnko je hráč. Len sa pozrite, čo všetko urobilo s planétami, ako keby išlo o hru na rozmanitosť. Merkúr okolo neho krúži ako bezvýznamná skalka. Venuša bola premenená na pekelný skleník, kde by sa človek okamžite udusil, otrávil, poleptal, rozpučil a roztavil. Zem je planéta života s veľkými oceánmi. Mars prišiel o vodu a atmosféru. Jupiter a Saturn, obrovské planéty s vlastnými mesiacmi okolo neho nemo krúžia a dve najvzdialenejšie planéty, Urán a Neptún, sa od neho napriek diaľke nemôžu odtrhnúť. Gravitačnú silu Slnka si môžeme uvedomiť aj tak, že tisíce komét, planétok a najrôznejších vesmírnych útvarov sa uzamklo do jeho gravitačnej siete. Kamienky veľkosti hrášku vo vzdialenosti, kde sa dostane svetlo až po siedmych hodinách, sú ovládané vzdialenou hviezdou.

Vo vesmíre sa často stretávame s astronomickou jednotkou (AU). Je to vzdialenosť medzi Slnkom a Zemou. Túto vzdialenosť prekoná svetlo za 8 minút a 20 sekúnd. Je to ale rýchlosť od povrchu hviezdy. K nám sa dostane rýchlo, ale kým sa dostane zo stredu hviezdy na jej povrch, môže to trvať aj desiatky miliónov rokov. Slnko totiž nie je nehybná pokojná guľa, ale obrovský búrkový chaos a mimoriadne výkonná elektráreň. Energia, ktorá sa k nám dostáva vo forme žiarení, vzniká v jej útrobách na základe premeny atómov na atómy iných prvkov. Najčastejšie sa premieňa najjednoduchší atóm, vodík, na susedné hélium. Atómové číslo vodíka je 1, u hélia 2. Pri premene sa uvoľňuje množstvo energie, ktoré by Slnko roztrhalo na kusy, nebyť sily pracujúcej opačným smerom. Gravitácie. Slnko je tak akousi rovnicou medzi protikladnými silami a je v neustálom pohybe. Ak sa v jednom okamihu premení viac vodíka na hélium, Slnko porastie. Okamžite sa však zvýši aj gravitačná sila, ktorá sa pokúša celý materiál napchať na čo najmenší možný priestor. Pre tento a ďalšie deje sa Slnko neustále mení a množstvo energie, ktoré sa z neho dostáva do vesmíru, sa mení spolu s ním.

Vek Slnka je rovnaký, ako vek celej slnečnej sústavy. Približne 4,6 miliardy rokov. Zásoby vodíka sa míňajú, zatiaľ čo hélia pribúda. Jadrová fúzia vo vnútri Slnka sa netýka len dvoch prvkov. Všetky nám známe prvky sú prítomné aj na Slnku, v rôznych koncentráciách. Fúzia je tým náročnejšia na požadovanú teplotu a tlak, čím zložitejších prvkov sa týka. V Slnku nevzniká striebro a zlato, podobne ako ďalšie vzácne prvky. Reakciami však môžu z vodíka a neskôr hélia postupne vznikať prvky ako uhlík, dusík či kyslík. Na vznik spomínaného zlata by muselo mať Slnko viac energie.

Slnko tak rýchlo nezhasne. Bude tu ešte približne 5 miliárd rokov. Pretože ide o relatívne malú hviezdu, po vyhorení väčšiny zásob vodíka sa začne prudko rozpínať, stane sa z neho červený obor. Nie je celkom isté, čo sa stane zo vzdialenejšími planétami našej sústavy, ale Slnko bude tak veľké, že bude siahať až za dráhu dnešného Marsu. Po tejto obrovskej expanzií sa začne znovu zmršťovať, do formy bieleho trpaslíka a zväčšujúcej sa hmloviny. Opačným spôsobom, teda z hmloviny, kedysi Slnko aj s planétami vzniklo. Slnko je asi 333 000x hmotnejšie ako Zem a je 1 300 000x väčšie. Napriek tomu je teplota povrchu Slnka nižšia ako v strede Zeme.

Každé pôvodné náboženstvo má boha Slnka a monoteistické náboženstvá (napríklad Kresťanstvo) majú často boha odvodeného od boha Slnka z inej, staršej kultúry. Dáva to zmysel, však Slnko dodáva potrebné teplo a svetlo, nevyhnutné súčasti (takmer každého) života aký poznáme dnes.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Tiráž

O knihe

Poďakovanie

Veľkosť vesmíru a našej slnečnej sústavy

Slnko