Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Petr Vít

Praktický právní průvodce pro neziskové organizace

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 5867. publikaci

Odpovědný redaktor Mgr. Petr Mušálek

Technická redakce a sazba Milan Vokál

Formát ePub Milan Vokál

Počet stran 160

První vydání, Praha 2015

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2015

Cover Design © fotobanka allphoto

ISBN 978-80-247-9769-4 (ePub)

ISBN 978-80-247-9768-7 (pdf)

ISBN 978-80-247-5477-2 (print)

O autorovi

Foto © Lucie Maršíková

Mgr. Petr Vít

Je absolventem Právnické fakulty Univerzity Karlovy v Praze. Problematice neziskového sektoru se věnuje od roku 2005. Do té doby pracoval v komerční sféře v oblasti financí, účetnictví a auditu. Této činnosti se vedle svých aktivit v oboru práva věnuje doposud v pozici nezávislého konzultanta.

V současnosti poskytuje konzultační služby neziskovým organizacím a pracuje též jako právník pro Nadaci Neziskovky.cz a Asociaci veřejně prospěšných organizací ČR.

Aktivně se podílí na návrzích a připomínkách k návrhům nové legislativy v různých oblastech činnosti neziskových organizací. Publikuje a přednáší.

Předmluva

Rád bych v úvodu zdůraznil, že tato příručka je psána tak, aby byla maximálně praktická a srozumitelná pro laiky. Jsem si vědom toho, že právo je disciplína složitá a pro běžného člověka zpravidla velmi obtížně uchopitelná. Snažím se proto, jak je to jen možné, psát co nejsrozumitelněji. Daní za srozumitelnost však může být – a začasté také je – určitá (někdy značná) míra zjednodušení. Pevně doufám, že mi čtenář, zejména půjde-li o odborníka, promine.

Rovněž jsem si vědom toho, že nová právní úprava, kterou přinesl nový občanský zákoník, ještě není v praxi dostatečně ukotvena, a některé, mnohdy významné otázky, zůstávají nezodpovězeny. Tam, kde se v praxi objevuje více názorů na daný problém, na to upozorňuji.

Na svých seminářích s oblibou zdůrazňuji, že neziskový sektor je extrémně náchylný k neřízenému šíření bludů – názorů nesprávných, často až nesmyslných. Pevně doufám, že tato příručka alespoň částečně přispěje k jejich rozptýlení.

↧Poznámka

K pojmu „nezisková organizace“: Považuji za nešťastné, je-li „nezisková organizace“ (správněji „nezisková právnická osoba“) pokládána za subjekt, jehož pojmovým znakem je absence zisku. Tento názor je nesprávný a ve svém důsledku až nebezpečný – nezisková organizace není charakterizována absencí zisku, ale tím, že dosažení zisku není hlavním smyslem její existence – tím je zpravidla služba určitému veřejnému zájmu. Dobře to vyjadřuje termín používaný v anglofonním prostředí – non for profit organisation. Nezisková organizace samozřejmě zisk vytvářet může, není to však jejím primárním účelem, a tento zisk, pokud je dosažen, nemá sloužit jejím zakladatelům nebo členům, nýbrž má být reinvestován zpět do její činnosti. Dalším obecně uznávaným znakem neziskové organizace, který však ve výrazu samém není vyjádřen, je její služba určitému obecnému (veřejnému) zájmu. Organizace založená čistě v soukromém zájmu určitých osob (vzájemně prospěšný spolek, dobročinná nadace), zpravidla není za neziskovou organizaci považována (byť jí striktně viděno je).

Pro účely této příručky považuji za neziskové organizace pouze subjekty soukromého práva. Neziskovou organizací tedy není příspěvková organizace. Naproti tomu neziskovou organizací vždy je právnická osoba založená podle soukromoprávních předpisů (tedy především podle NOZ), i když je jejím zakladatelem subjekt veřejné správy (tedy například obecně prospěšná společnost založená obcí nebo krajem).

1.Použité právní normy

●nový občanský zákoník

●zákon o veřejných sbírkách

●zákon o dobrovolnické službě

Nejdůležitějším právním předpisem, na který budu v dalším textu neustále odkazovat, je zákon 89/2012 Sb., (nový) občanský zákoník („NOZ“), účinný od 1. ledna 2014. NOZ je páteří soukromého práva České republiky a jednou z nejvýznamnějších právních norem, která ovlivňuje každodenní život všech jejích obyvatel. Krom jiného obsahuje právní úpravu těchto oblastí, o nichž bude dále pojednáno:

●právnických osob obecně,

●většiny právních forem neziskových organizací,

●základů smluvního práva,

●jednotlivých smluvních typů.

Další významné předpisy, na které bude dále odkazováno:

Zákon 90/2012 Sb., o obchodních korporacích („ZOK“), obsahuje právní úpravu obchodních korporací (společností a družstev), včetně sociálního družstva. Upozorňuji, že tento zákon se vztahuje pouze na sociální družstvo a ne již, jak bývá někdy mylně tvrzeno, na neziskové organizace dle NOZ.

Zákon 40/1964 Sb., („starý občanský zákoník“), upravuje mimo jiné právní postavení zájmových sdružení právnických osob. Zákon byl ke dni nabytí účinnosti NOZ zrušen, avšak stále platí pro existující zájmová sdružení právnických osob.

Zákon 227/1997 Sb., o nadacích a nadačních fondech („zákon o nadacích a nadačních fondech“), upravoval do 31. 12. 2013 právní postavení nadací a nadačních fondů – zákon byl ke dni nabytí účinnosti NOZ zrušen a právní úprava nadací a nadačních fondů přesunuta do NOZ.

Zákon 248/1995 Sb., o obecně prospěšných společnostech („zákon o o. p. s.“), upravuje právní postavení obecně prospěšných společností – tento zákon byl sice ke dni nabytí účinnosti NOZ také zrušen, stále se jím však řídí právní poměry existujících obecně prospěšných společností.

Zákon 304/2013 Sb., o veřejných rejstřících právnických a fyzických osob („rejstříkový zákon“), upravuje veřejné rejstříky (obchodní rejstřík, nadační rejstřík, spolkový rejstřík atd.) a řízení o zápisech a výmazech údajů v nich uvedených.

Zákon 262/2006 Sb., zákoník práce („zákoník práce“), upravuje pracovněprávní vztahy, tj. vztahy vznikající zejména mezi zaměstnancem a zaměstnavatelem v souvislosti s výkonem závislé práce.

Zákon 586/1992 Sb., o daních z příjmů („zákon o daních z příjmů“), upravuje zdanění příjmů (ve skutečnosti mnohdy spíše zisků) fyzických a právnických osob.

Zákon 202/1990 Sb., o loteriích a jiných podobných hrách („loterijní zákon“), upravuje podmínky pořádání loterií a tombol.

Zákon 117/2001 Sb., o veřejných sbírkách („zákon o veřejných sbírkách“), upravuje pravidla pořádání veřejných sbírek.

Zákon 198/2002 Sb., o dobrovolnické službě (zákon o dobrovolnické službě“), upravuje některé vztahy související s výkonem dobrovolné práce.

↧Poznámka

Tato příručka je zpracována dle právních předpisů účinných v době jejího napsání, tedy v březnu 2015. Právní řád České republiky je ovšem všechno jiné jen ne stabilní – změny zákonů přicházejí poměrně často, v případě zákona o daních z příjmů například s železnou pravidelností každý rok. Prosím proto čtenáře, aby toto vzal laskavě v úvahu.

2.Obecně o právnických osobách (§ 118–209 NOZ)

●založení a vznik právnické osoby

●daňové výhody neziskových organizací

●použití zisku a veřejná prospěšnost

●orgány právnických osob

●hlavní a vedlejší činnost neziskové organizace, podnikání

Právnická osoba je, vedle fyzických osob, druhým ze subjektů právních vztahů – proto také někdy hovoříme o právním subjektu. Právnická osoba je právní fikcí (reálně neexistuje) a může vzniknout, změnit se nebo zaniknout pouze na základě zákona. Máme tak jednak právnické osoby, které zákon přímo zřizuje (např. Česká televize, státní fondy, popř. řada jiných veřejnoprávních subjektů), nebo ty, jejichž založení zákon umožňuje (to jsou ty, o nichž bude dále pojednáváno).

↧Poznámka

Soukromé právo upravuje styk soukromých (vzájemně sobě rovných) osob. Veřejné právo naproti tomu upravuje styk jednotlivce (fyzické i právnické osoby) s orgány veřejné moci. Obě tyto oblasti se navzájem prolínají, v zásadě jsou však odděleny.

Podotýkám, že ne všechny vztahy mezi jednotlivcem a orgánem veřejné moci (státem, krajem, obcí aj.) jsou veřejnoprávní povahy. Pokud např. stát nakupuje od soukromého dodavatele automobil, jde o vztah soukromoprávní, protože v tomto případě jsou si obě strany navzájem rovny, byť jednou z nich je stát.

2.1Dělení právnických osob

Podle své povahy se právnické osoby dělí na tři základní skupiny:

●Korporace jsou sdružením osob (společníků, členů apod.) – hovoříme také o subjektech s osobním substrátem. Patří mezi ně všechny subjekty podle ZOK (obchodní společnosti a družstva), a dále spolky dle NOZ a zájmová sdružení právnických osob podle starého občanského zákoníku.

●Fundace jsou (účelovým) sdružením majetku – subjekty s majetkovým substrátem. Patří mezi ně nadace a nadační fondy podle NOZ.

●Ústavy se nacházejí na pomezí mezi předchozími skupinami – jsou charakterizovány jak osobní složkou (zaměstnanci), tak složkou majetkovou (vklad zakladatelů). Patří mezi ně obecně prospěšné společnosti dle zákona o o. p. s. a ústavy dle NOZ.

2.2Založení a vznik právnické osoby

Pro zakladatelské právní jednání (zakládací listinu, stanovy aj.) se vyžaduje písemná forma. U nadace a ústavu se navíc vyžaduje forma veřejné listiny (notářského zápisu). Tam, kde není vyžadována forma veřejné listiny, se někdy vyžaduje alespoň listina s úředně ověřenými podpisy. Stejná forma je vyžadována pro změnu zakladatelského právního jednání.

Pro přehlednost uvádím přehled požadované formy zakladatelského právního jednání:

●nadace a ústavy: notářský zápis,

●nadační fondy: zakládací listina s úředně ověřenými podpisy,

●spolky: stanovy nebo zápis z ustavující členské schůze bez ověření podpisů.

Specifický případ představují obecně prospěšné společnosti – má-li společnost jediného zakladatele, vyžaduje změna zakladatelského právního jednání formu notářského zápisu. Pokud je však zakladatelů více, postačí listina s úředně ověřenými podpisy.

Založení a vznik právnické osoby nespadají časově v jedno – nejprve je sepsáno zakladatelské právní jednání (tím dochází k založení právnické osoby) a teprve následně (odstup může být v řádu týdnů až měsíců) dochází k zápisu do rejstříku, a tím i k jejímu vzniku.

Za právnickou osobu lze ovšem jednat (např. uzavřít kupní smlouvu) již před jejím vznikem (logicky ovšem až po založení). Kdo takto jedná – zpravidla zakladatel nebo člen orgánu dané osoby – je z daného jednání oprávněn a zavázán sám. Právnická osoba může účinky těchto jednání pro sebe do tří měsíců od svého vzniku převzít; v takovém případě platí, že je z těchto jednání oprávněna a zavázána od počátku.

2.3Název právnické osoby

Zákon stanoví následující „parametry“ názvu právnické osoby:

●nesmí být klamavý,

●musí danou osobu dostatečně odlišit od jiné právnické osoby,

●musí obsahovat označení právní formy.

Název právnické osoby je klamavý, je-li způsobilý vyvolat klamný dojem o její povaze. Typicky klamavým je použití označení jedné právní formy pro jinou (např. slova „spolek“ pro ústav či nadaci).

K dostatečnému odlišení názvu jedné právnické osoby od jiné nepostačuje odlišné označení právní formy. Název nesmí obsahovat příznačný prvek názvu jiné právnické osoby, ledaže je pro to důvod v jejich vzájemném vztahu.

Posouzení, je-li název v souladu s právní úpravou, provádějí v praxi rejstříkové soudy v řízení o zápisu názvu do veřejného rejstříku. Pokud název právnické osoby podle mínění soudu není v souladu se zákonem, bude návrh na jeho zápis do veřejného rejstříku nejspíše odmítnut. Jde-li o zápis nově vzniklé právnické osoby (tedy ne o změnu názvu osoby již existující), znamená to, že daná osoba vůbec nevznikne (a pokud ano, bude se tak muset stát pod jiným názvem).

Ve veřejném rejstříku existuje obchodní společnost „Konvalinka, s. r. o.“. Nelze tedy jinou osobu nazvat „Konvalinka, z. s.“, ani „Nadace Konvalinka“, neboť by šlo o zaměnitelné názvy. Výjimkou by byl případ, kdy by „Nadace Konvalinka“ byla založena zmíněnou obchodní společností „Konvalinka, s. r. o.“ – v tomto případě by zde totiž byl dán onen zvláštní vzájemný vztah právnických osob.

↧Poznámka

Osobně se domnívám, že zaměnitelný (a tedy nepřípustný) je z hlediska zákona i název odlišený pouze označením města či země, tedy že by neměly existovat dvojice (např.) „Konvalinka, z. s.“ a „Konvalinka Praha, z. s.“, není-li mezi nimi vzájemný vztah. Totéž platí pro hypotetickou dvojici „Konvalinka, z. s.“ a „Konvalinka Česká republika, z. s.“. V praxi však soudy tyto názvy za zaměnitelné obvykle nepovažují.

Konec ukázky

Table of Contents

O autorovi

Předmluva

1. Použité právní normy

2. Obecně o právnických osobách (§ 118–209 NOZ)

2.1 Dělení právnických osob

2.2 Založení a vznik právnické osoby

2.3 Název právnické osoby

2.4 Sídlo právnické osoby

2.5 Hlavní a vedlejší činnost právnické osoby

2.6 Podnikání

2.7 Daňové výhody neziskových organizací

2.7.1 Veřejně prospěšný poplatník

2.7.2 Stručný přehled pravidel zdanění příjmů prospěšného poplatníka

2.8 Použití zisku neziskové organizace

2.9 Veřejná prospěšnost

2.10 Orgány právnické osoby

2.10.1 Obecně o orgánech právnických osob

2.10.2 Působnost orgánů právnické osoby

2.10.3 Odpovědnost člena orgánu právnické osoby

2.10.4 Odměňování členů orgánů

2.10.5 Jednání za právnickou osobu

2.11 Zrušení právnické osoby

2.12 Zamyšlení nad změnou zakladatele právnické osoby

2.13 Neziskové organizace a nová právní úprava

2.13.1 Dopad na právnické osoby obecně

2.13.2 Spolky

2.13.3 Nadace a nadační fondy

2.13.4 Obecně prospěšné společnosti

2.13.5 Zájmová sdružení právnických osob

2.13.6 Povinnosti plynoucí z rejstříkového zákona

2.14 Hodnocení spolehlivosti neziskových organizací

3. Jednotlivé právní formy neziskových organizací

3.2 Spolek (§ 214–302 NOZ)

3.3 Nadace (§ 306–393 NOZ)

3.4 Nadační fond (§ 394–401 NOZ)

3.5 Ústav (§ 402–418 NOZ)

3.6 Sociální družstvo (§ 758–773 ZOK)

3.7 Právnické osoby dle dosavadních právních předpisů

4. Vybrané fundraisingové nástroje a související otázky

4.2 Dárcovství a sponzoring

4.3 Loterie a tomboly

4.4 Veřejné sbírky

4.6 Dědictví

4.7 Odměňování fundraiserů

5. Pracovněprávní vztahy a smlouvy

5.2 Pracovní poměr

5.3 Dohody o pracích konaných mimo pracovní poměr

6. Dobrovolníci a dobrovolnictví

7. Vybrané občanskoprávní smlouvy

7.2 Smlouva kupní (§ 2079–2183 NOZ)

7.4 Smlouva darovací (§ 2055–2078 NOZ)

7.5 Smlouva příkazní(§ 2430–2444 NOZ)

7.6 Smlouva o výpůjčce (§ 2193–2200 NOZ)

7.7 Smlouva o zápůjčce (§ 2390–2394 NOZ)