BAGAN

Myanmar (Barma)

Napsali a sestavili

Joanna Jamesová, Gavin Thomas a Martin Zatko

Ukázka z elektronické knihy

roughguides.com

MNICH PŘI MODLITBĚ U ZLATÉ SKÁLY (KYAIKTIYO)

Obsah

Úvod

Kam se vydat

Kdy vyrazit na cestu

19 míst, která nesmíte minout

Nejzajímavější trasy

Základní informace

Cesta do Myanmaru

Cestování po Myanmaru

Ubytování

Jídlo a pití

Zdraví

Média

Slavnosti a kulturní akce

Outdoorové aktivity a sport

Zodpovědné cestování

Kultura a zvyklosti

Nakupování

Cestování s dětmi

Praktické informace

Průvodce

Yankoun a okolí

Historický střed Yankounu

Širší střed Yankounu

Severní část Yankounu

Okolí Yankounu

Příjezd a odjezd YANkoun

Orientace

cestovní kanceláře

Informace

Ubytování

Jídlo

Pití a noční život

Zábava

Nakupování

Užitečné adresy

Delta a západní Myanmar

Pathein

Chaung Tha

Ngwe Saung

Ngapali

Sittwe

Mrauk U a okolí

Jihovýchodní Myanmar

Bago

Kyaiktiyo (Zlatá skála)

Thaton

Hpa-An a okolí

Myawaddy

Mawlamyine

Okolí Mawlamyine

Oblast Tanintharyi

Bagan a centrální Myanmar

Z Yankounu do Mandalaje

Z Yankounu do Baganu

Bagan

Okolí Baganu

Monywa a okolí

Jezero Inle a východní část Myanmaru

Kalaw a okolí

Pindaya

Nyaungshwe

Jezero Inle

Taunggyi

Kengtung

Tachileik

Mandalaj a okolí

Mandalaj

Kopec Mandalaj a severovýchod

Mandalajský palác

Střed města

Jižně od centra

Příjezd a odjezd Mandalaj

Orientace

Informace a výpravy

Ubytování

Jídlo

Pití

Zábava

Nakupování

Sport a aktivity

Užitečné adresy

Okolí Mandalaje

Amarapura

Paleik

Inwa

Sagaing

Mingun

Severní Myanmar

Pyin Oo Lwin a okolí

Kyaukme

Hsipaw a okolí

Lashio

Bhamo a okolí

Z Bhama do Kathy

Katha

Z Kathy do Mandalaje

Myitkyina a vzdálený sever

Souvislosti

Dějiny

Myanmarské etnické menšiny

Barmský buddhismus a tradiční náboženské představy

Barmská architektura

Knihy

Jazyk

Slovníček barmských výrazů

Poznámky a rejstřík

Rough Guide credits

Pomozte nám aktualizovat informace

Poděkování

Fotografie

Vysvětlivky

Legenda

RYBÁŘ NA JEZEŘE INLE

Úvod

Myanmar (Barma)

Myanmar je největší, ale nejméně známou zemí jihovýchodní Asie. Slovy Winstona Churchilla, je „tajemnou hádankou“. Myanmar žil více než půl století v dobrovolné izolaci pod vládou despotických generálů, které v zahraničí skoro nikdo neznal. Není divu, že ho navštěvovalo jen málo turistů, a ti jeho kultuře nerozuměli. V poslední době se situace velmi rychle mění. Myanmar zažívá ekonomické a politické reformy, jaké si ještě před pár lety nikdo nedokázal představit a zemi zaplavují zvědaví návštěvníci z celého světa. Z Myanmaru se téměř přes noc stala mimořádně lákavá turistická destinace.

Myanmar přitahuje hlavně svou zvláštní atmosférou země zamrzlé v čase, kterou si paradoxně uchoval právě díky dlouhým desetiletím dusivé izolace a hospodářské stagnace (samozřejmě za cenu nesmírných obětí). Při cestách Mynamarem se i dnes, na počátku jednadvacátého století, setkáte se zemí, o které kdysi psali Kipling a Orwell: zemí tisíců pozlacených pagod, starobylých měst, klášterů obývaných mnichy v červených hábitech a rázovitých vesnic s lidmi ve splývavých longyi připomínajících sarongy, s tvářemi potřenými tradiční pastou thanaka. Myanmar je země, kde se život točí především kolem chrámů a tradičních čajoven. S řetězci a obchody velkých mezinárodních značek, které už stačily zaplavit skoro celý zbytek Asie, se zde nesetkáte.

Myanmar udiví také mimořádně pestrou krajinou. Jsou zde úrodné planiny lemující velkolepou řeku Iravádí (Ayeyarwady), hustě zarostlé kopce Šanského státu, rozeklané, sněhem pokryté vrcholy Himálaje tvořící severní hranici země a kouzelné tropické ostrovy omývané vodami Andamanského moře. Na své si zde přijdou milovníci tradiční kultury: Myanmar leží mezi Bangladéšem, Indií, Čínou a Thajskem. Vlivy všech uvedených zemí jsou jasně patrné v barmské architektuře, tradicích, zvycích, kuchyni a dalších oblastech. Dlouhodobý kontakt s okolními kulturami rovněž vysvětluje mimořádně velký počet etnik – na území Myanmaru žije v současnosti více než sto menšinových skupin, které si přes soustavný tlak ze strany vlády dodnes udržují svou tradiční kulturu. To platí stejně o kmeni Padaung proslulém ženami s dlouhými krky, jako o válečnících kmene Wa, kteří dodnes vzbuzují u svých sousedů oprávněný strach.

Zahraniční turisty pochopitelně nejvíc láká právě tato starobylá Barma: nádherné chrámy v Baganu, velkolepá zlacená stúpa Šweitigoumské pagody v Yankounu, tradiční čluny poháněné nohama na jezeru Inle a další zajímavosti, které jinde nenajdete. Nad budoucností země ale bohužel stále visí mrak politických nepokojů, který nezmizel ani po nedávných reformách. Boj za svobodu a demokracii pokračuje, přestože dnes už zdaleka neleží jenom na bedrech slavné disidentky a nositelky Nobelovy ceny za mír Aun Schan Su Ťij a jejích nejbližších spolupracovníků. K tisícům bezejmenných Barmánců, kteří v minulých pěti desetiletích obětovali své pohodlí a často i své životy, se přidávají další. Většinu zahraničních turistů nesmírně překvapí vstřícná a přátelská povaha prostých Barmánců, kteří působí, jako by na nich dramatická minulost země nezanechala skoro žádné stopy. Možná je to tím, že dlouhá desetiletí postrádali kontakt s vnějším světem, nic to však nemění na tom, že patří k nejpřátelštějším národům Asie. Také to je důvod, proč s návštěvou neotálet, protože i Myanmar se jednou změní.

ZAJÍMAVOSTI

• Podle značně kontroverzního sčítání lidu z roku 2014 žije v současnosti v Myanmaru 51,4 milionu obyvatel. Největším městem je Yankoun (5,2 milionů obyvatel) a s odstupem ho následují města Neipyijto (1,6 milionu) a Mandalaj (1 milion).

• Myanmar má rozlohu zhruba 676 000 km^2, což znamená, že je o něco menší než Turecko a o něco větší než Francie.

• Hlavním náboženstvím je buddhismus (buddhisté tvoří kolem 90 procent populace), ale výrazně jsou zastoupeni také křesťané, muslimové a hinduisté.

• Země se původně jmenovala Barma podle hlavní etnické skupiny Barmánců, kteří podle různých odhadů tvoří asi 68 procent obyvatel. K velkým menšinovým skupinám patří Šanové (9 procent), Karenové (7 procent), Rakhinové (4 procenta) a Monové (2 procenta).

• V Myanmaru jsou zastoupeny tři velké jazykové skupiny: sino-tibetská (zahrnující barmštinu), thajsko-kadajská (zahrnující mimo jiné šanské jazyky) a austro-asijská (mimo jiné jazyky menšinových skupin Mon, Palaung a Wa).

• V Barmě žil slavný spisovatel George Orwell, a to od roku 1922 až do svého návratu do Anglie v roce 1927, když se v Barmě nakazil horečkou dengue. Jeho prvotina Burmese Days (Barmské dny; viz str. 363) patří k nejčtenějším knihám o Barmě. V roce 1889 zemi navštívil Rudyard Kipling a proslavil ji básní „Mandalay“, přestože město Mandalaj nikdy neviděl.

Kam se vydat

Yankoun sice už není hlavním městem země, ale stále zůstává jeho obchodním a kulturním centrem. Zdejší úchvatná Šweitigoumská pagoda patří k památkám, které si nesmíte nechat ujít. Mimořádně zajímavá je také procházka centrem s množstvím starobylých staveb z koloniálního období. Ulice mohou v mnoha případech dobře sloužit jako učebnice britské imperiální architektury. Nudit se nebudete ani na zdejších rušných trzích, v čínské čtvrti s množstvím stánků s pivem a opékaným masem, v hinduistických chrámech nebo při výletech příměstským vlakem do okolí. Pokud toužíte po krátkém seznámení s Barmou, Yankoun vás nezklame.

Úrodná delta jižně a západně od Yankounu byla v roce 2008 zdevastovaná cyklonem Nargis a vojenská junta následně velkou část oblasti uzavřela. Vsoučasnosti je delta zahraničním turistům opět přístupná, takže můžete vyrazit na pláže u měst Chaung Tha a Ngwe Saung. Pokud zamíříte podél západního pobřeží na sever, dostanete se na území dlouhého a úzkého Arakanského státu, kde na vás čeká hojně navštěvovaná pláž Ngapali. Ta však po výrazném zvýšení cen v místních hotelech rozhodně není destinací pro spořivější turisty, kteří obvykle dávají přednost bývalému hlavnímu městu Arakanského království Mrauk U.

BARMSKÁ MÓDA

Chcete se aspoň trochu podobat Barmáncům? Oblékněte si longyi a tváře si potřete trochou pasty thanaka. Longyi je dlouhá „sukně“ připomínající sarong, kterou nosí místní muži i ženy. Obě pohlaví používají stejný typ longyi, které se liší vzory a způsobem skládání. Také si můžete všimnout různých barevných provedení, která mají symbolický význam – například zelená je spojovaná se vzděláním, takže ji nejčastěji spatříte na studentech, zatímco zaměstnanci služeb dávají přednost blankytně modré. Hodně turistů si během cest Mynamarem longyi dříve či později koupí – bavlněné longyi je ve zdejším teplém podnebí neobyčejně příjemné a dostanete ho za přijatelnou cenu 2000–6000 MMK.

Pasta thanaka zdobí (často ve velmi složitých vzorech) tváře takřka všech barmských žen a dětí a typické žluté skvrny často spatříte i na tvářích mužů. Pasta se vyrábí z rozemleté kůry a většinou se z řady praktických důvodů nanáší hned ráno. Slouží jako ochranný sluneční krém, parfém, zjemňující krém a samozřejmě ozdoba. Ani v tomto případě není problém přidat se k místním lidem: stačí najít příslušný obchod nabízející thanakový prášek, rozmíchat ho s vodou na pastu a patřičně se pomalovat – určitě se najde někdo, kdo vám pomůže.

Mnoho turistů spěchajících z Yankounu na sever neprávem přehlíží jihovýchodní část Myanmaru, která si rozhodně zaslouží krátkou zajížďku. Od zpřístupnění hraničních přechodů s Thajskem se do ní navíc dostanete i z východu. Příjemnou zastávku nabízí především město Bago s pozlacenými stúpami a několika obřími Buddhovými sochami. O něco dál na jih stojí slavná Zlatá skála s pagodou Kyaiktiyo – jedna z památek, na kterou nikdy nezapomenete. Ještě o něco jižněji leží bývalé hlavní město britské kolonie Mawlamyine, odkud se můžete po řece Thanlyin vydat do města Hpa-An sloužícího jako výhodná základna pro jednodenní výlety do krasového okolí s řadou zajímavých jeskyň. Na jižním konci země můžete prozkoumat oblast Tanintharyi, která se teprve v posledních letech pomalu otvírá zahraničním turistům. Většina z nich míří na zdejší bílé písečné pláže a doposud skoro panenské Mergujské souostroví.

Hlavní lákadlem centrálního Myanmaru, možná i celé země, je město Bagan ležící na břehu řeky Iravádí v sousedství rozlehlé planiny, poseté neskutečným množstvím starobylých chrámů. Ty společně tvoří jeden z neúchvatnějších architektonických komplexů Asie. Další města centrální části země leží mimo zájem turistů, ale pokud máte dostatek času, poblíž města Monywa zhlédnete obří Buddhovu sochu Maha Bodhi Tataung. Zajímavá může být také zastávka ve městě Pyay na břehu řeky Iravádí, v jehož blízkosti se nachází rozlehlé zbytky starobylého města Sri Ksetra dynastie Pyu. Nové hlavní město Neipyijto turisté obvykle míjí, přestože jde o nejrychleji rostoucí asijské centrum s řadou typicky barmských zajímavostí.

Karenské a kajahské území je pro cizince z velké části nepřístupné, takže představu o kopcovité východní části země si uděláte při cestách po rozlehlém Šanském státě (bohužel rovněž s řadou uzavřených oblastí). Většina turistů si jako základnu vybírá město Nyaungshwe ležící v blízkosti severního konce nádherného jezera Inle lákajícího vyhlídkovou plavbou lodí, prohlídkou zdejších vesnic s domy na kůlech a návštěvou trhů. Sportovněji založení turisté se k jezeru vydávají pěšky z města Kalaw, ležícího uprostřed malebné přírody. Pokud se k nim přidáte, můžete se během několikadenní nenáročné výpravy seznámit s tradicemi a životem řady místních menšinových skupin.

Druhé největší město Myanmaru Mandalaj sice nepůsobí tak kouzelně jako slavná stejnojmenná Kiplingova báseň, ale pokud se tu chvíli zdržíte, jistě si město zamilujete. Pobyt si zpříjemníte cestou na kopec Mandalaj s nádherným výhledem do okolí. Spolu s vámi na něj jistě půjde množství lidí. Příjemné jsou také jednodenní výlety do bývalých hlavních měst Barmy, například do kdysi velkolepého města Inwa, dnes ospalé vesnice s řadou zajímavých stúp, které si prohlédnete z kočáru taženého koňmi.

Většina severního Myanmaru je pro zahraniční turisty nepřístupná, protože zde, na území Kačjinského státu, dlouhodobě dochází ke konfliktům mezi barmskou armádou a etnickými milicemi. Části, které lze navštívit, jsou však bezpečné a často nabízí příležitost k seznámení s místními obyvateli a jejich tradicemi a zvyky. Mimořádně zajímavá je z tohoto pohledu především plavba po řece Iravádí z Mandalaje, na sever do měst Katha a Bhamo. Zde se potkáte jen s velmi málo cizinci, které většinou odradí únavné a časově náročné cestování. Z Mandalaje můžete rovněž zamířit severovýchodním směrem přes bývalé koloniální město Pyin Oo Lwin k hranici s Čínou a do okolí měst Kyaukme a Hsipaw, kde uvidíte horské vesnice místních menšinových skupin. V případě zájmu zde můžete přespat. Skutečně vytrvalí turisté někdy pokračují ještě dál na sever k jezeru Indawgyi s nádherně divokou přírodou typickou pro velkou část Kačjinského státu.

BARMA NEBO MYANMAR?

Myanmar je země se dvěma jmény – vlastně třemi, protože od roku 1989 se oficiálně používá název Svazová republika Myanmar. V roce 1989 se místní vládnoucí vojenská junta rozhodla, že se zbaví jména Barma. Ve stejném duchu změnila také jméno Rangún na Yankoun. Oficiálně zdůvodnila svůj krok tím, že název Barma byl odvozený od nejpočetnější etnické skupiny Barmánců a nereprezentoval menšinové skupiny (podobně jako v Thajsku, Laosu a Vietnamu). Proto vzniklo nové jméno Myanmar. Vlastně se spíš vrátilo, neboť nejstarší výskyt tohoto názvu (v barmštině „Myanma“) se datuje do třináctého století. Jde tedy o starší označení než Barma.

Lidé, kteří současnou vojenskou juntu podporují, nebo ji alespoň tolerují, jsou spolu s některými menšinovými skupinami s novým názvem spokojeni. Lidé sympatizující s opozicí, včetně členů Národní ligy pro demokracii a řady zahraničních vlád, stále dávají přednost starému názvu Barma. Turisté se většinou, vědomě či podvědomě, přikloní k jedné z možností a vybrané jméno pak po zbytek pobytu používají. Ať se rozhodnete pro první či druhou variantu, nemusíte se obávat, že byste s tím měli problémy. V našem průvodci používáme název Myanmar v oficiálních a moderních souvislostech, zatímco názvu Barma se držíme v částech o dějinách, tradicích a kultuře místních obyvatel.

BETELOVÉ SOUSTO

Každý, kdo v Myanmaru stráví alespoň dva dny, si jistě všimne dvou zajímavých, takřka nepřehlédnutelných věcí: děsivě zkažených zubů mnoha místních obyvatel a zvláštních červených skvrn na chodnících, silnicích a cestách po celé zemi. Obě zvláštnosti souvisí se žvýkáním tak zvaného betelového sousta (ku-nya), kterému se věnují místní muži i ženy téměř bez ohledu na věk. Betelové sousto – nedozrálé plody palmy arekové zabalené v betelovém listu potřeném hašeným vápnem – se vloží do úst a promísí se slinami. Betel slouží jako stimulant, podobně jako třeba káva nebo cigareta. Žvýkání je silně návykové a po čase může způsobit rakovinu rtu či jiné části ústní dutiny. Zkažené zuby jsou průvodním jevem. Jedno či dvě sousta vám však neuškodí, takže není problém vyzkoušet, proč betel tolik láká: nejlahodnější betelová sousta se prý připravují v okolí města Kalaw (viz rámeček, str. 234). Koupit si je můžete u stánků u silnice prakticky po celé zemi a cena obvykle začíná už u 100 MMK za tři balíčky. Při žvýkání nezapomeňte první tři sliny vyplivnout, protože vápno při delším používání výrazně poškozuje játra.

Kdy vyrazit na cestu

V Myanmaru vládne tropické klima, v němž se počasí posuzuje podle toho, zda převládá teplo či chlad a sucho či vlhko. Běžné dělení na jaro, léto, podzim a zimu tu tak docela neplatí. Hlavní turistická sezóna trvá od listopadu do února, kdy se můžete těšit na příznivou kombinaci azurově modré oblohy a příjemných teplot. Současně je třeba počítat s velkým počtem zahraničních návštěvníků a také barmským Novým rokem, připadajícím na duben. Ten dokáže spolehlivě narušit i ty nejlepší cestovní plány. Skvělou dobou k návštěvě Myanmaru je listopad, kdy ještě není příliš horko, na většině míst je stále ještě relativní klid a krajina je po deštích nádherně zelená. V prosinci a lednu Myanmar zaplavují skupinové výpravy západních turistů a mnohá ubytovací zařízení jsou do posledního místa plná. Pokud navíc na leden připadne čínský Nový rok, cestují také místní obyvatelé a přijíždí návštěvníci ze sousedních zemí. Čínský Nový rok se někdy slaví také v únoru, kdy se začíná výrazně oteplovat. V Yankounu se v únoru většinou koná slavnost Šweitigoumské pagody, která může připadnout i na březen.

Pokud dobře snášíte horko a vlhko, klidně se do Myanmaru vypravte i mimo hlavní sezónu. S výjimkou období oslav Nového roku zde skoro nebudou turisté. Skutečná výheň začíná v průběhu března a v dubnu, kdy teploty dosahují celoročních maxim. To je možná důvod, proč Barmánci pořádají velkolepou vodní slavnost Thingyan, na jejímž konci na vás nezůstane nitka suchá. Velmi podobný zážitek na vás čeká i v případě, že do země dorazíte po slavnosti Thingyan, protože v květnu v Myanmaru nastává období dešťů. Během monzunového období jsou některé oblasti nepřístupné a některé spoje nejezdí. V červnu se situace ještě zhorší a vody si užijete také během července. Deště začnou ustupovat teprve v průběhu srpna. Září bývá poměrně suché a ještě příjemněji se cestuje v říjnu.

Myanmar je velká země, ale výše uvedená vodítka pro jednotlivé měsíce v zásadě platí pro všechny oblasti. Cestou k severu se dá počítat s o něco nižšími teplotami a dobře chráněná města Mandalaj a Bagan tolik netrpí během období dešťů – o to rozpálenější však bývají, když udeří horka. Pokud teplo špatně snášíte, můžete vyrazit na šanskou náhorní plošinu, například do Kalawu, Pyin Oo Lwinu nebo Lashia.

SANDÁLY JEPTIŠEK PŘED CHRÁMEM

Autoři doporučují

Naši autoři projeli celý dostupný Myanmar, aby vám v tomto prvním vydání nabídli ucelený pohled na tuto úchvatnou zem – a kromě přehledu nejzajímavějších míst i následující tipy.

Obří Buddhovy sochy U buddhistů velikost každopádně rozhoduje – na vlastní oči se o tom můžete přesvědčit při pohledu na obří Buddhovy sochy v Yankounu (str. 76) a Bagu (str. 137), případně během zastávky u sochy Maha Bodhi Tataung poblíž Monywy (str. 221).

Výlety na kole Myanmar je jako stvořený pro cestování na kole (str. 30). Velmi snadno si takto můžete prohlédnout především Mandalaj a okolní zajímavosti (str. 274) a k dispozici je také řada atraktivních tras kolem Nyaungshwe a jezera Inle (viz rámeček, str. 240).

Čajovny Čajovny (viz rámeček, str. 37) jsou neoddělitelnou součástí každodenního života naprosté většiny Barmánců a přitahují i velký počet turistů. Čaj je většinou slazený a podává se s lehkým občerstvením – nejlepší je s místní verzí koblih, které se někdy ochucují kokosem.

Tržnice Každé město, dokonce i to nejmenší, má vlastní tržnici. Ta bývá jednou hlavních turistických atrakcí a jedním z nejpříjemnějších míst k odpočinku a případně občerstvení (str. 33). Obzvlášť zajímavé jsou trhy na území Šanského státu (viz rámeček, str. 230), ale nezklamou skoro nikde, ať už na ně míříte kvůli levným nudlovým jídlům, tradičnímu oděvu longyi, nebo abyste si chvíli kazili zuby betelovým soustem.

Památky z koloniálního období Množství starých staveb z koloniálního období nabízí velmi dobrou představu o architektuře a životě v dobách britské nadvlády. Pokud se chcete na chvíli vrátit v čase, stačí se posadit na odpolední čaj do yankounské kavárny Strand Café (str. 88), nebo se projet kočárem taženým koňmi po Pyin Oo Lwinu (str. 299).

Slavnosti duchů Bez návštěvy alespoň jedné rušné slavnosti na počest duchů nat (str. 40) si pobyt v Myanmaru nelze představit. Zajímavé seance se konají denně v jeskyni Khayone (Mawlamyine; str. 157). Slavnost nat pwè (viz rámeček, str. 266) v Taungbyone je doslova magnetem pro energické transvestity v roli nat kadaw (viz rámeček, str. 49).

Tímto naše doporučení zdaleka nekončí. Oblíbená místa – skvěle umístěné hotely, příjemné kavárny, specializované restaurace – jsme v průvodci označili následujícím symbolem .

NA KOLE BAGANEM

PŘÍPRAVA BARMSKÉHO ČAJE

NAT KADAW PŘI PŘÍPRAVĚ NA NAT PWÈ V TAUNGBYONE

RÝŽOVÉ TERASY U KENGTUNGU

19

míst, která nesmíte minout

Během pobytu v Myanmaru samozřejmě nemůžete obejít všechny místní zajímavosti, a ani vám neradíme, abyste se o to pokoušeli. Proto vám nabízíme hlavní turistické atrakce podle našeho subjektivního výběru: buddhistické památky, zajímavé cesty a podobně. U každého tipu najdete odkaz na stránku v průvodci, na níž se dozvíte víc. Barva odkazuje na jednotlivé kapitoly průvodce.

01 | BAGAN

Strana 188

Jeden z největších divů Asie i celého světa s tisíci velkolepými chrámy, zdobícími planinu kolem řeky Iravádí.

02 | TAUNG KALAT (HORA POPA)

Strana 216

Zajímavá sopka s množstvím svatyní, zasvěcených bizarním barmským duchům nat.

03 | KOLONIÁLNÍ ARCHITEKTURA, YANKOUN

Rámeček, strana 62

Yankoun sice už lepší časy zažil, ale dodnes zde najdete přehlídku zajímavých starobylých staveb z koloniálního období.

04 | MOST U BEIN

Strana 282

Malé město Amarapura samo o sobě stojí za půldenní výlet z Mandalaje. Ten si můžete zpříjemnit zastávkou u kouzelného týkového mostu.

05 | ETNICKÉ MENŠINY

Rámeček, strana 230

Na území Myanmaru se sekáte s množstvím různorodých menšinových skupin – nejsnadněji během návštěvy některého z rázovitých, v pravidelném pětidenním cyklu putujících trhů na území Šanského státu.

06 | NAKUPOVÁNÍ

Strana 46

Na myanmarských tržnicích a v obchodech najdete spoustu neobvyklých suvenýrů, mimo jiné krásné slunečníky, jadeitové šperky, lakované a vyřezávané předměty a tradiční látky.

07 | JESKYNĚ SHWE OO MIN

Strana 236

Nad vesnicí Pindaya leží úchvatná jeskyně s tolika Buddhovými sochami, že je nikdo nedokáže spočítat.

08 | HPA-AN

Strana 143

Horský klášter u poklidného města Hpa-An láká početnými hejny netopýrů a nádherným pohledem na vycházející slunce.

Konec ukázky