Ivo Engler

Doktor, ten Slovák

Ukážka z elektronickej knihy

Prvé vydanie 1999, Bratilava

Druhé, prepracované vydanie, 2008

Copyright Dr. Ivan Engler, Salzburg,2008

ISBN 80-85193-29-9

Hľadanie ostrova poslednej blaženosti

Autobiograficko-didaktické rozprávanie cez symboliku čísiel

Slovenská trojka a príbehy pre tých čo chcú Slovákov poznať a pochopiť

O b s a h

I. Kapitola – Jednotky: 1 x 7 rokov = detstvo

1. Začiatok a koniec. Filozofia Osvieteného pána brata Majstra.

2. Horoskop Slováka, ktorý sa narodil v Trenčíne.

3. Starý otec obchodník a hostinský. Prečo nielen Slováci pijú.

Insideri a outsideri a ich pravdy.

4. Prvý slovenský prezident.

5. Posledný Čechoslovák.

6. Dvanásť slovenských tragických hrdinov.

7. Domovina, rodina, hrdina, družina a Slovania.

8. Móric Beňovský a Ostrov poslednej blaženosti

9. Matúš Čák Trenčiansky, studňa lásky a turecký zmrzlinár.

10.Jurko Jánošík alebo Janko Hraško. Čo porábal rímsky cisár na Slovensku.

II. Kapitola – Dvojky: 2 x 7 rokov = puberta.

1. Slovenská zástava a mužné zábavky.

2. Slovenský štátny znak.

3. Tri prúty kráľa Svätopluka, 3 x osudová Bratislava. Maďari.

4. Otec, vidiecky lekár a vzor.

5. Ujo farár, homeopat a numerológ.

6. Študent Milan a nežné pohlavie.

III. Kapitola- Trojky: 3 x 7 rokov = mladík

1. Asistent mikrobiológie a „krvné parazity“.

2. Otec vidiecky lekár.

3. Otcov pohreb.

4. Chirurg a literát.

5. Voľba kráľovnej krásy. Sandra.

6. Útek zo „Zlatej klietky“.

IV. Kapitola- Štvorky: 4 x 7 rokov = muž

1. Chirurg

2. Nezvyklá operácia slepého čreva

3. Doktor, ten Slovák- traumatológ a literát

4. St. Moritz - najmondénnejšia dedina sveta

V. Kapitola- Päťky: 5 x 7 rokov = zrelý muž.

1. I. Kyselak a ješitní bludári.

2. Hľadanie Ostrova poslednej blaženosti. Republika Luconia.

3. Osvietený pán brat Majster.

4. Modré barety na ostrove Cyprus, stewardka Hana.

5. Šesť slovenských sestier – krásavíc.

6. Crazy horse saloon, striptérka Dana de Bratislava.

7. V Číne a na ostrove Taiwan.

VI. Kapitola – Šestky: 6 x 7 rokov = skúsený muž

1. Nebezpečné cesty.

2. Návrat z ostrova Cyprus. Vo Viedni na úrazovej klinike.

3. Lístok na Greyhound Bus. Wernerovci v USA.

4. V Tirolsku, vrchný lekár rehabilitačného strediska.

5. Červený barón von Ardenne a liečba dr. Wernera ionizovaným kyslíkom.

6. Rodinný erb - pápežský nuncius.

VII. Kapitola- Sedmičky: 7 x 7 rokov = muž v kríze.

1. Inzerát, ktorým doktor, ten Slovák hľadá ženu.

2. Claudette, cyklón na ostrove Maurícius.

3. Slnka na víkende v zasneženom Salzburgu.

4. Syn Andrej.

5. Milanova matka.

6. Svadba, príchod syna a Černobyl.

VIII. Kapitola- Osmičky: 8 x 7 rokov = starnúci muž.

1. Žiadosť doktora, toho Slováka.

2. Matkina smrť.

3. Doma cez most, čo tam predtým nestál, ale stála tam prastará synagóga.

3. Prednáška na alma mater.

4. M. R. Štefánik, najväčší, a nie najšťastnejší Slovák.

5. Kandidáti na honorárneho konzula ČSFR v Salzburgu.

6. Dinner na pražskom hrade k narodeninám prezidenta.

IX. Kapitola- Deviatky: 9 x 7 rokov = muž penzista

1. Horoskop Slnky a Milana ako partnerov.

2. Tara, pieseň vtáka Ohniváka, vstala z popola.

3. Procesy s firmami a písanie vedeckých kníh.

4. Horoskop syna Andreja.

5. Rozvod v Kalifornii.

6. Skrotenie tvrdohlavej ženy a muža.

X. Kapitola : 10 x 7 rokov = starý pán

1. Silvester 1992 a najmladšia republika sveta.

2. Slovenská národná hymna.

3. Bitka pri Gabčíkove a maďarská národnostná menšina.

4. Tri staré chyby.

5. Prízvuk a pacient Ružička alias Ruschischka.

6. Slovenský baseball, tzv. piga, a golf.

XI Kapitola 11 x 7 rokov = starček

1. Voľba kráľovnej krásy.

2. Posledné cesty po svete.

3. Prax doktora, Slováka v krízových časoch a pes Toto.

4. Pracovný úraz. Palec symbol penisu a moci.

5. Hokej a slovenskí emigranti po 30 rokoch. Myšlienky cisára a filozofa

Marca Aurélia na brehoch slovenského Hrona.

6. „Ostrov poslednej blaženosti“ je po väčšinou cintorín.

XII. Kapitola 12 x 7 rokov = matuzalem

1. Doslov

Motto knihy:

Z kozmického chaosu , cez božskú matrix čísiel, zaznel hlas:

„Usmievaj sa, Slováčisko, lebo môže byť aj horšie!“

Ja som sa usmieval a napriek číslam bolo horšie.

Slováci, trojkári, buďte napriek tomu sebavedomí. Slovenského pôvodu v poslednom storočí boli napríklad títo slávni muži: popstar Andy Varhol, dirigent Herbert von Karajan, astronaut na mesiaci Eugen A. Cernan, filmový herec Paul Newman, nositeľ Nobelovej ceny za fyziku Philip Lénard a Daniel C. Gajdušek, za medicínu...

Vy nechcete byť známi a slávni? V poriadku. O neznámom, o neslávnom doktorovi, Slovákovi, držiteľovi kolektívnej Nobelovej ceny mieru, zakladateľovi terapie ionizovaným kyslíkom, milovníkovi a pochabému cestovateľovi na ceste životom, dozviete sa v tejto knižke. Ak chcete.

I. k a p i t o l a- Jednotky

Numerológia je vedecky nepodložená náuka o symboloch čísiel v našom živote.

Ľudia Jednotky sa narodili 1. alebo 10.,19., a 28. dňa hociktorého mesiaca (keďže ich priečna suma je 1). Sú ctižiadostiví, snaživí, tvoriví, originálni, vedia sa presadiť a dospieť cieľa. Jednotky nie vždy harmonizujú navzájom s jednotkami(napr. Paracelsus, Martin Luther, Goethe, Bismark, Janko Francisci Rimavský, Leonid Brežnev versus Alexander Dubček, Marylin Monroe, Ivan Stodola, Karol Husák, Václav Klaus, Karel Schwarzenberg...)

Jednotka je číslo slnka, srdca a jeho ochorení, nedele a pondelka, začiatok všetkých vecí, žltej farby, vrátane kameňov...

Priečna suma mena, dátumu narodenia, alebo udalostí môže poskytovať ešte viac informácii:

New York, finančné centrum sveta, je Jednotka priaznivé miesto pre ľudí Jednotky. Magyarorság, teda Maďarsko dáva v číselnom súhrne 172 (= 1+7+2 = 10 = 1+0 = 1, jednotka). Jednotka symbolizuje začiatok všetkého a cieľavedomosť v tomto prípade utlačovanie Slovákov v rokoch 906 – 1918 a ich pomaďarčovanie resp. ataky maďarských nacionalistov na slovenský, holubičí národ po dnes.

Sedmička je magické číslo. Týždeň má sedem dní, 4 x 7 dní predstavuje

jeden mesiac aj menštruačný cyklus ženy. Poznáme sedem rozličných tónov, sedem úrodných a neúrodných rokov, sedem divov sveta, sedem farieb dúhy, sedem energetických centier človeka, ktoré sa volajú čakry. Hovorí sa o systéme siedmich tiel človeka, tri z nich sú nasledovné:

Prvé telo je fyzické. Zaoberá sa s ním školská medicína. Tvorí ho súhrn

tkanív a orgánov. Ľudskému telu a orgánom sa venoval mladý chirurg, traumatológ Werner. Priateľky si vyberal medzi krásavicami. V tých časoch pod láskou rozumel žiaľ len telesný vzťah, sex a erotiku.

Druhé je emocionálne telo. Skúmajú ho prírodné vedy vrátane psychológie. Pravdepodobne ide o fotóny ionizovaných elektrónov. Ako super počítač prírody programujú možno všetky procesy v prírode i v ľudskom tele. Táto energia prúdi najmä po meridiánoch akupunktúry. Energetické poruchy emocionálneho tela podmieňujú psychosomatické choroby a trpí nimi vyše 60 percent pacientov. Tu často zlyháva školská medicína a úspešne sú prírodné metódy, napríklad akupunktúra. Energetickej, informačnej stránke človeka venoval sa zrelý Werner, doktor, ten Slovák. Stal sa prírodným liečiteľom, zakladateľom liečby ionizovaným kyslíkom.

Po tretie je to astrálne, nesmrteľné telo, doména mágov, kňazov alebo zaľúbencov. Podľa starého pána Milana Wernera láska bola nie sex, ale najväčšia sila na svete. Vzťah lekára k pacientovi, tzv. empatia, bola vždy dôležitou súčasťou liečby skúsených liečiteľov.

Sedmička je aj číslom stvorenia sveta a zemegule. Zem mohla sa nám stať bezpečnou domovinou, keby ju ľudia nepoondiali. Z dejín starých Slovákov poznáme sedem kniežat: Pribinu, Mojmíra, Rastislava, Svätopluka, Bratislava, Mojmíra II. a Svätopluka II. Slováci a Slovania boli by v siedmom nebi, keby ako jeden muž ťahali za jeden povraz: sedem prútov Svätopluka spolu vydržia omnoho viac ako jednotlivé.

1 x 7 rokov = detstvo

1 x 7 magických rokov ohraničuje detstvo, jar krátkeho ľudského

jestvovania. Prvých sedem rokov je bezstarostný čas raja, plného pestrých voňavých kvetov, snov a legiend. Svet vnímaný cez ružové okuliare zdá sa byť v poriadku a v harmónii. Detstvo však, žiaľ, môže byť aj neradostné a plné biedy. Aj novo vznikajúce, mladé štáty trpia nebezpečnými „detskými chorobami“.

Milko mal rád slovenské rozprávky. Čítavala mu ich mama. O Snežienke a

siedmich trpaslíkoch...za siedmymi vrchmi a siedmimi dolinami...kde sa piesok lial a voda sypala…

Milan bol jeden zo siedmich Bratislavčanov - priateľov. V mužných rokoch

pričasto balil svojich „sedem slivák“. Vždy, keď sa dostal do ťažkostí

vydával sa na novú cestu, o ktorej si márne myslel, že bude ľahšia.

V siedmich rokoch Milko rád pil malinovku. Maliny pomáhal zbierať na

svahoch za Hnúšťou. Potom zaujato pozoroval, ako sa varí sladký, lepkavý

červený sirup.

V 77 rokoch sa kolobeh života vracia do detstva a detinskosti. Penzista

Werner siahal po „7 Up“ drinku. Nikto nevedel, prečo sa pritom huncútsky

usmieva. Potajomky si sedem ráz odgrgával. Číslo 7 pomohlo firme „7 Up“ k

medzinárodnému úspechu. Starému pánovi Wernerovi odľahčilo žalúdok.

1. Začiatok a koniec. Filozofia osvieteného pána brata Majstra

Osvietený pán brat Majster sa dozvedel, že Milan pomýšľa sprístupniť verejnosti svoje životné príhody, lekárske zážitky a osudy bývalej vlasti, aj pre nie slovenského čitateľa. Nebol nadšený, lebo toho rázovitého Slováka mal svojím spôsobom rád a chcel ho ušetriť komplikácií spojených s týmto podujatím. Majster písal o polnoci:

„Všetko sa pohybuje, mení, zaniká, aj mladosť a krása. Aj najkrajší, zdravý Slovák časom dostane vrásky a stratí zuby... Jediný Boh je večný. Volajú ho aj Tao, alebo Cesta, ktorá má byť našim cieľom. Inak by pre väčšinu ľudí život nemal zmysel a cesta životom by bola neznesiteľná, keby sme mali pred očami len jej konečný cieľ: smrť!

Kozmos, aj my ľudia, sme súčasťou všadeprítomnej, večnej a všemocnej kozmickej Matrix. Sú v nej obsadené všetky prírodné, teda aj a spirituálne, zákonitosti. Všetko existujúce je v pohybe a v zmene, sieťovito, akoby v nekonečnej pavučine, pospájané a ovplyvňuje sa navzájom. Ako pri milostnom akte - malé príčiny môžu mať veľké následky. Pozitívne priťahuje negatívne a naopak. Preto sa žena spája s mužom, syn sa stavia proti otcovi, pretože majú podobné nátury. Náhody teda neexistujú, len nepoznané príčiny a zákonitosti.

Jedna polarita nesie v sebe zárodok druhej. Z dieťaťa sa stane dospelý, potom bezvládny, detinský starec. Ľudia, rodiny, dynastie, republiky, cisárstva, ríše vznikajú, rozmáhajú sa a zanikajú...

Môj milý žiak, chráň sa byť slávnym, módnym lekárom, alebo dokonca autorom

bestsellerov!

V začiatku býva obsiahnutý aj koniec. Každý koniec znamená nový začiatok...

Na životnej ceste by sme mali nájsť osvietenie, aby sme nemuseli začínať znova v tme... Človek je však tvrdohlavo nepoučiteľný, takže píšeš nadarmo, ale všetko je aj tak márnosť nad márnosťou, ako tvrdil múdry, židovský kráľ Šalamún. Kto pozná ľudí je múdry, kto pozná seba je osvietený, kto spoznal Boha je šťastným. Za všetkým sa skrývajú čísla kozmickej matrix.

Boh - Tao buď s tebou, s tvojimi pacientmi a s čitateľmi, milý môj žiak...“

Viacerí sa spytovali, či osvieteným pánom bratom Majstrom bol svetoznámy

nitriansky rodák Dr. Leopold Szondi-Sonnenschein, teda Osvietený. Tento muž vyštudoval medicínu v Budapešti a stal sa psychológom. Ako žid musel v roku

1944 utiecť z horthyovského Maďarska do Švajčiarska. Štúdiom genetiky dospel k záveru, že v tzv. rodinnom podvedomí sú zastúpení predkovia a rodinné vzory, ktoré ovplyvňujú rozhodnutia, životné voľby a dokonca aj spôsob smrti... Szondi tvrdil, že analýza ľudského osudu rozbila doterajšie ilúzie o osobnej slobode a absolútnej normálnosti aj morálnosti homo sapiens, ktorého gény sú v podstate identické so šimpanzmi. Dožil sa 93 rokov.

2. Horoskop Slováka, ktorý sa narodil v Trenčíne

Milan Werner sa narodil v Trenčíne, kde rímske légie zvečnili svoju slávu aj moc

nápisom na skalnej stene. Nad ňou sa týči stredoveký hrad Matúša Čáka

Trenčianskeho. Do toho istého hradného brala vysekal zaľúbený Turek sedemdesiat metrov hlbokú „studňu lásky“.

Romantický, meštiansky dom Milanových starých rodičov (z matkinej strany) v ČSSR

zhabali a zbúrali komunisti. Namiesto tohto domu postavili velikánsky, betónový kolos „aparatčíkov“, teraz sídlo trenčianskeho krajského úradu. Trenčania zatiaľ neprišli s návrhom pamätnej tabule pre svojrázneho, v internete často spomínaného rodáka:

„Tu stál dom, kde sa 13.06.1931 narodil Milan Werner, ordinár traumatológie, zakladateľ liečby ionizovaným kyslíkom, cestovateľ, milovník a pisateľ”.

O pobláznených cestách vlastného života i slovenských dejín sa dá veľa toho napísať, je to zároveň účinná psychoterapia, preto je dnes toľko pisateľov a málo čitateľov.

Bola letná nedeľa tridsiatych rokov a plody moruší na dvore u Kontšekovcov dozrievali do tmava. Milko ich mal rád, prsty a ústočká mal fialovočervene sfarbené, tiež košieľku. Zdalo sa, že svet je v poriadku. O hnedom, čiernom alebo červenom nebezpečenstve sa vtedy ešte nedebatovalo so strachom.

Prezidentom demokratického Československa, tzv. 1.ČSR, stal 1918 filozof na koni, Dr. Tomáš Garique Masaryk, syn jednoduchého Slováka, kočiša. Neďaleko Trenčína, v Topoľčiankach, trávieval letné ty a prázdniny. Jeho heslo bolo optimistické:

„Pravda víťazí!“

Pravda je však do dnes veľmi relatívna. Napriek tomu, že Masaryk bol humanista a mal slovenský pôvod, nedostali Slováci po rozbití Rakúska- Uhorska v novom, spoločnom štáte s Čechmi, v 1.ČSR od r.1918-1938, plnú rovnoprávnosť, ako bolo, s ich reprezentantom generálom Dr. Milanom Rastislavom Štefánikom, dohovorené. Štefánik predčasne a tragicky zahynul pri prílete do oslobodenej vlasti. Stalo sa to za podozrivých, do dnes nevyjasnených okolností. Štefánikova veľkolepá mohyla na Bradle so štyrmi pylónmi, týči sa uprostred myjavských vŕškov, neďaleko jeho rodiska v Košariskách. Je to dôstojný pomník na tohto tragického, slovenského hrdinu:

“Mali sme my vtáka, šírim nebom lietal, zlatú niesol slobodienku, horko zaplakal, padol na skaly...”

Keď penzista Tomáši, srdcom stále Čechoslovák, čítal túto pasáž o T. G. M., a M.R.Š. rozhorčene povedal:

„Šuster, drž sa kopyta! Ako lekár si možno dobrý, ale teraz kecáš ako

slovenskí nacionalisti. S Masarykom a Československom to bolo celkom ináč.

Pre Slovákov nemohlo byť lepšej a bezpečnejšej symbiózy ako v 1. ČSR. Bez Čechov

by malé, chudobné a zaostalé Slovensko susedia, predovšetkým Maďari, zhltli!“

Od pradávna sa tvrdí, že vo chvíli, keď plod opúšťa bezpečné lono matky,

práve prevládajúce elektromagnetické žiarenie určené postavením Slnka, Mesiaca a planét pospolu, ovplyvní novorodenca na celý život. Nostradamus, úspešný stredoveký lekár a najznámejší astrológ všetkých čias, veštil vtedajšiemu francúzskemu kráľovi smrť z ruky muža, ktorého neporodila živá žena. Kráľ, presvedčený o svojej nezraniteľnosti, umrel na následky zranenia v rytierskom turnaji. Vysvitlo, že jeho premožiteľ prišiel na svet cisárskym rezom, ktorý v tých časoch znamenal rodičkinu smrť. Nostradamus pred päťsto rokmi predpovedal ľudstvu ťažké krízy na začiatku tretieho tisícročia v ktorom sa nachádzame. Toto proroctvo je v súlade s prognózami súčasných vedcov: explózia obyvateľstva, ničenie prírodného prostredia, klimatická zmena, sociálne a politické krízy, pohyb más a imigranti, zbrane hromadného ničenia, terorizmus atď. hrozia zánikom našej civilizácie.

Horoskop pre Milana Wernera, vypracoval „ujo doktor“, nasledovateľ Nostradamusa. Deti tak volali obľúbeného trenčianskeho lekára Dr. Weisera. Weiser znamená múdry. Ordinoval v malom, skromnom domci, ktorý stál na pozemku bohatých Kontšekovcov. Z balkóna veľkého domu starých rodičov videl Milko prichádzať a odchádzať pacientov.

Horoskop Milka Wernera narodeného 13. júna 1931 (muž štvorky) o 5,30 hodine v Trenčíne, na Slovensku, zhotovený v deň narodenia:

“Slnko stojí v znamení Blížencov, majúcich sklony k dvojtvárnosti, nepokoju,

mnohostrannému mysleniu, láske k umeniu a vede. V ascendente je Rak, ktorý

spôsobuje utiahnutosť novorodenca a hlboký vzťah k domovu. Jupiter v

znamení Raka v 1. dome znamená sklon k mystike, v mladosti tendencia k

márnomyseľnosti a ľahtikárskemu životu. Možnosť stať sa dobrým

spisovateľom. Mars v znamení Panny v 3. dome spôsobuje sklony k prudkosti v

rodine i v okolí. Neuvážené konanie, častá unáhlenosť, mal by sa vystríhať sporov a súdom.

Bude mať sklony k nezávislosti a k slobode. Saturn v znamení Kozorožca hovorí o tom, že manželstvo bude jeho karma, nebude dlho trvať. Keď sa znova ožení, čoskoro bude nasledovať rozvod a ďalšia známosť. Na spoločníkov nebude mať šťastie.

Môžu ho trápiť bolesti hlavy a zažívacie ťažkosti, takže striedmosť v

životospráve je na mieste. Uranus v znamení Barana v 10. dome robí

novorodenca intuitívnym, altruistickým a vynaliezavým. Mohol by sa stať

priekopníkom nových liečebných metód. Náhle zmeny v povolaní! Jeho pohnutý

život poznamenajú aj ocenenia, získa ich však vždy v zápasoch s protivníkmi

i so sebou samým. Uznanie dosiahne vo vysokom veku, alebo dokonca až po

smrti.

Venuša v znamení Býka v 3. dome, znamená, že prezreté, zatrpknuté

ženy budú Milana sekírovať, zato milé mladé ho budú milovať.

Nech jeho cestu životom k osvieteniu sprevádza požehnanie, zdravie a múdrosť!”

3.Starý otec obchodník a krčmár. Prečo Slováci pijú? Insideri a outsideri a ich pravdy.

Slovák Milan Werner pri príchode na tento svet, mnohí tomju vravia reinkarnácia, vybral si pasujúcich rodičov, rodinu aj rodisko. Trenčín je na dejiny a na pamiatky bohatý. Leží uprostred Európy, na brehu Váhu, posiatom balvanmi a stredovekými hradmi, podobne ako údolie francúzskej Loire. Ale aj skaly majú svoju históriu, estetiku a význam, nielen ako trváce stavivo.

Na trenčianskom, dobre opevnenom hrade, postavenom v románskom štýle, sídlil v stredoveku uhorský magnát, všemocný gróf Matúš Čák Trenčianský, ktorý údajne držal viac s outsidermi, teda s jednoduchými, pracovitými Slovákmi, ako s kráľovským insiderom a jeho družinou.

Neďaleko Trenčína, začala tiež životná cesta Vladimíra Mečiara, od skromných dojčenských čias až po funkcie slovenského premiéra. Mečiar znamená muža s mečom. Vladimír môže znamenať po rusky „vládu v mieri“ alebo „svetovládu“. Nomen est omen! Meno zaväzuje.

Mikuláš Kontšek napriek neárijskému zovňajšku bol írečitý, árijský Slovák.

Predával všetko, čo ľudia z mesta a dedín potrebovali, obchodoval dokonca

aj v nedeľu. Luteránsky presbyter vedel poradiť, keď sedliakov alebo ich dobytok trápil nejaký neduh:

V roku 1793 Juraj Fándly vydal v Trnave knihu „Zelinkár”. Obsahovala krátke, zrozumiteľné a veľmi užitočné rady o používaní obyčajných byliniek proti chorobám ľudí oboch pohlaví, ktoré Kontšek rád ďalej odovzdával.

Starý pán Kontšek tiež rád kurizoval pekným trenčiankám, žartoval, sem-tam

potľapkal fešné meštiačky alebo sedliačky z vidieka po ich zadkoch, čo jeho ženu Annu zlostilo väčšmi ako jeho smradľavé cigary alebo fajka. Milko to pozorne sledoval.

Spomedzi siedmich vnukov a vnučiek mal starý otec vari najradšej Milana, ktorému

hovorili aj Milanko alebo Milko. Namýšľal si, že chlapec sa na neho podal

šibalskými očami, samopašou, zvedavosťou i zručnosťou, o záľube v čítaní

ani nehovoriac... To isté si namýšľal hnúštianskský lekár Pavel o synovi Milkovi a salzburský lekár Milko o synovi Andrejovi... Muži sú rovnako ješitní ako ženy, len to prejavujú odlišne.

Milko rád pomáhal starému otcovi v obchode: krútil kľukou kotla na praženie kávy, sklenou násoskou čapoval vo vínnej pivnici hlboko pod zemou zo suda víno, pritom si občas uhol. Naučil sa čoskoro poznávať rozličné liečivé byliny, miešať čaje a baliť ich do papierových vrecúšok.

Milan neskôr často spomínal na starootcovské slová, štedro „okorenenú“ zdravotnícku osvetu:

„Človek sa môže od strachu dokonca aj posrať. Ľudia, ktorí trpia na zápchu,

mávajú nielen zlé zažívanie, ale často aj zlú náladu. Väčšinou sú lakomí,

nevedia sa vzdať ničoho, čo im patrí alebo nepatrí, dokonca ani vlastnej zapáchajúcej stolice. U zapečeného človeka v črevách začínajú rozličné neduhy, o čom svedčí smrad, unikajúci z tej rúry a otvoru pri vhodnej i nevhodnej

príležitosti... Cudzie hovno smrdí oveľa odpudzujúcejšie ako vlastné alebo tých, ktorých máme radi. Stolica zdravého kojenca, ktorý pije materské mlieko, dokonca vonia. Škoda, že deti nie sú matkami nadájané dvanásť rokov, ako bolo dožičené nášmu hrdinovi Jurkovi Jánošíkovi, i preto z neho vyrástol silák... O dobrú stolicu sa môže postarať každý, kto nie je lenivý a mechom udretý... Uľaví sa mu na tele i na duši a ušetrí si trovy za doktorov...“

Starý otec sa raz spýtal vnuka:

„Milko, čím by si chcel byť, až budeš veľký? Obchodník či doktor?

Chlapec, hoci si v obchode počínal šikovne a aj so zákazníkmi sa vedel

primerane zhovárať, bez rozmýšľania odvetil:

„Lekár ako môj otecko! Ale najprv budem zmrzlinár, budem mať zadarmo

zmrzlinu. Potom rušňovodič, aby som sa z Hnúšte mohol hocikedy dostať do Trenčína. Ako drotár mohol by som skúsiť šíry svet a porozprávam, aké dobrodružstvá som na cestách zažil...Aj tebe pomôžem v obchode, starý otec“.

Mikuláš pochádzal zo slovenskej, zemianskej rodiny. Jeho starý otec, Koloman Kontšek de Dworec, bol cisársko-kráľovským generálom delostrelectva. Tak to stálo na náhrobnom kameni v trenčianskom cintoríne, dokiaľ ten kus mramoru s rodinným erbom a dvojitým orlom, medzičasom dakto potiahol.

„Titel ohne Mittel,“ vravieval Milkov starý otec. „Monarchia, ten žalár

národov, je vďaka Bohu preč. Pre Slovákov je lepšia spoločná Republika s Čechmi.

V Rakúsko-Uhorskej monarchii bol Slovák, hoci aj generál, outsiderom kdesi od

Trenčína, z kadiaľ pochádzali drotári, pltníci, olejkári a iní potulní remeselníci. Insidermi bolo panstvo v Budapešti, vo Viedni a ich zástupcovia na Slovensku. Outsideri a aj insideri mali svoje vlastné, veľmi odlišné pravdy o ktorých boli presvedčení, že sú správne. Podľa príslovia má pravda vždy zvíťaziť. Ale ktorá pravda má zvíťaziť, to ostávalo vždy neistotou...“

„A dnes sú insideri v Prahe!“ prerušil otca Ladislav, Milkov krstný otec.

„Česi pokladajú Slovensko za svoju kolóniu. Českí zamestnanci a úradníci u nás dostávajú vysoké platy. V Čechách stavajú si domy, alebo ukladajú peniaze do bánk...“

„Syn môj, ty si možno dobrý obchodník, ešte lepší poľovník, ale zlý politik... Či sa nám pod vládou Prahy nevodí dobre?“

„Nám, zámožným, áno. Ale ako sa vodí chudobným a tým, ktorých bieda vyhnal do Ameriky? Aká to rovnosť s Čechmi?“

„Pred bohmi sme si všetci rovní. Choď radšej do výčapu a nemárni

drahocenný čas s pletkami!“ Patriarcha autoritatívne skončil rozhovor.

„Krstný otec, môžem ti vo výčape pomáhať?“ Pýtal sa Milko.

Malý chlapec rád čapoval penisté pivo do veľkých pohárov s uchom, ponalieval aj

pálenky do štamperlíkov. Najväčšmi sa mu však páčila mosadzná pokladnica so

zvonkohrou a krútiacimi sa číslicami.

„Do Kontšekov“, do výčapu, chodili zväčša muži. Milka zaujímali ich

rozhovory o všetkom možnom a nemožnom, o všednom i nevšednom, ďalekom i blízkom, známom i neznámom. Zvyčajne márne vyháňali chlapca zo zafajčeného, alkoholom páchnucom výčapu. Nelákali ho hry detí a samopašnosti v záhrade a v záhradnom letohrádku pod Brezinou, pri hrade...

Slováci, ako napokon všetci Slovania, neohrdli alkoholom, najmä keď bol

zadarmo. Pri kortešačkách do politických zastupiteľstiev dostal hlas vždy najštedrejší, nie najvhodnejší politik. Pilo sa v podstate z troch príčin:

Alkohol pomáhal zabudnúť na biedu a na denné starosti. Do hlbokého zabudnutia

splachoval všetko nepríjemné. Príležitosť na pitie dávali všetky výnimočné dni v šedom kalendári: krstiny, narodeniny, svadby, rukovačka, dobrá úroda, výplatné dni. Ale aj pohádanie aj pomerenie sa so ženou či svokrou, alebo so susedom bývalo tiež vhodnou príležitosťou k pitiu. No a po tretie sa na Slovensku pilo preto, aby sa pilo. Svet, život a udalosti boli údajne permanentne poondiané. V podstate rozhodoval sobný postoj o zvážení situácia. Alkohol podporoval prechodne endorfíny blaženosti a tlmil pesimizmus mozgovej kôry. Človek, ktorý pije sám a veľa, máva meno alkoholik. Piť v spoločnosti je akceptovateľné. Také pitie, napríklad vo výčape, môže byť účinná kolektívna spoveď a psychoterapia, zahrnutá v cene, časom zhubného alkoholu.

Slovenským ľudovým nápojom No.1 bývala a ostáva pálenka, najmä slivovica a

borovička. V súvislosti so slovanským sklonom k pitiu traduje sa nasledovná príhoda:

Gazda pri kosení lúky kosou narazil na fľašu. Zahrešil výdatne. Ako všetci

Slováci, bol zvedavý, preto odzátkoval fľašu a... znova zahrešil. Prázdna,

nič na vypitie! Z fľaše však vyšiel akýsi starý duch a prihovoril sa mu:

„Bol som tisíc rokov zajatý v tejto fľaši, odporne v nej páchlo od pálenky, ty si ma vyslobodil. Chcem sa ti odvďačiť. Splním ti tri želania.

Vyberaj rozvážne!“

Gazda porozmýšľal. Pod lúkou vidí jazierko, nuž povie:

“Chcem aby sa to jazierko premenilo na pálenku!“ I stalo sa. V tom gazda zbadal, že do jazera vteká potok, čo mu všetku pálenku pokazí. Vyslovil teda druhé želanie:

„Chcem, aby sa aj ten poondiaty potok premenil na pálenku!“

“A čo si želáš do tretice?” spýtal sa duch. Gazda rozmýšľa, napokon povie:

“ Vieš, keď sa raz stretneme v našej krčme, zaplatíš mi pohár pálenky, ale teraz už choď do riti a nezavadzaj, musím kosiť!“

Ak je na tejto historke aspoň kúsok pravdy, potom je neuveriteľné, že Slovensko nenachádzame na poprednom mieste medzi „konzumentmi“ alkoholu, ale až kdesi v strednom poli štatistiky „pijanských“ štátov.

Milanov starý otec Mikuláš Kontšek bol pomenší muž, mal striebristé vlasy, fúzy a drobné, šibalské modré oči. Navzdory sústavným výčitkám svojej fešnej, o

hlavu vyššej ženy Anny, vytrvalo fajčil cigary. (Meno Anna sa na Slovensku

objavuje v rozličných obmenách - Anna, Hana, Maňa, Dana, Jana, Johana...).

Starý pán Kontšek voniaval kávou, korením, terpentínom a borovičkou, pri

obchodníkovi so zmiešaným tovarom bolo to bežné. Nosil na zakrivenom nose cviker a mal vo zvyku škúliť ponad sklá. Chodieval prihrbený a šmatlavo. Keby nehovoril západoslovenským nárečím a nebol presbyterom v luteránskej cirkvi, mohli by ho pokladať za jedného z tých židovských obchodníkov a krčmárov, ktorých mali hlinkovci a tisovci - usilujúci sa o autonómiu Slovenska v 1.ČSR za

„nepriateľov slovenského národa“. Demoralizovali, ohlupovali a vykorisťovali slovenský ľud alkoholom. Meno Kontšek obsahuje slovo „konto“ a „šek“, teda pojmy súvisiace s obehom peňazí a s obchodom. Kontšekovci boli pracovití, šetrili a na Námesti Sv. Anny postavili v dvadsiatych rokoch na tie časy moderný činžiak a prenajímali byty.

4. Prvý slovenský prezident

Na tomto svete je najľahšie zvaliť vinu za vlastnú biedu na niekoho

druhého: raz na Maďarov, raz na Čechov, inokedy na Židov, katolíkov alebo luteránov, na Nemcov, nacionalistov alebo kozmopolitov, na krčmárov, buržujov, kapitalistov, na komunistov, na Rusov, emigrantov, Američanov alebo teroristov...

V roku 1938 bola 1.ČSR fašistickým Nemeckom rozbitá. Prezidentom „samostatného“ Slovenského štátu, v r. 1939-1945, stal sa so súhlasom A. Hitlera (* 20.4.1889 = muž dvojky) katolícky farár a hlinkovský nacionalista Dr. Jozef Tiso (*13.10.1887 = muž štvorky). V Trenčíne, na vŕšku Brezina, neďaleko konca záhrady Kontšekovcov, stál pozemok a honosná vila vplyvnej rodiny Tisovcov. Milko postretol v jej blízkosti viackrát prezidenta. Bol oblečený vo farárskom čiernom, mal vypuklé brucho a nosil malý klobúčik.

Slovenskou zástavou sa stala staro ruská bielo-modro-červená trikolóra potom, čo v Sovietskom Zväze po Leninovej (* 22.4.1870 = muž štvorky) komunistickej revolúcii v roku 1917 zaviedli červenú zástavu s kosákom a kladivom. Od r.1991 po rozpade SSSR prevzalo slovanskú trikolóru Rusko. Slováci, pri vyhlásení SR v roku 1989 (= povestná slovenská a slovanská trojka = 1+9+8+9 = 27= 2+7= 9 = 3 x 3! ), dali si na ňu dvojitý, pravoslávny kríž na troch ich vrchoch: Tatra, Matra a Fatra.

Mikuláš splodil so svojou fešnou manželkou Annou tri deti:

Najstarší syn Ladislav prevzal krčmu a zveľadil ju o reštauráciu. Vzal si za manželku Aničku, dcéru bohatého mlynára z okolia.

Staršia dcéra Elena sa vydala za plukovníka Ladislava Bodického, ktorého otec bol evanjelickým farárom za Váhom. Stal sa vojenským veliteľom v hlavnom meste Bratislava. Keďže sa v roku 1944 nepridal do Slovenského národného povstania bol degradovaný.

Mladšia dcéra, krásavica Hana, obletovaná mužmi, stala sa herečkou. Vydala sa prekvapujúce za hnúšťanského lekára Dr. Wernera. Milko bol ich prvé dieťa.

Čierne uniformovaní nacionálno-fašistickí gardisti naložili jeden deň trenčianskych židov, medzi nimi aj Dr. Weisera, do nákladných vagónov. Zahynuli zväčša v poľských koncentračných táboroch.

Príslušníci slovenskej vlády v Bratislave sa pri procesoch vyhovárali, že nevedeli o ozajstnom osude židov, keďže z Berlína ich informovali, že ich vysídľujú do Poľska, kde majú byť „sústredení“ na „vlastnom“ území. Dňa 7.apríla 1944 podaril sa dvom Slovákom- Židom uväznených vo vyhladzovacom koncentračnom tábore Osvienčim krkolomný útek. Rudolf Vrba a Alfred Wetzler, tak sa volali, hroznou správou, zalarmovali netušiaci svet. Ako táboroví pisári boli presne informovaní o situácii v tábore, kde nacisti v plynových komorách zavraždili 2 milióny ľudí, zväčša židov.

V máji 1945 spojenci zvíťazili nad fašistickým Nemeckom. „Samostatný“

Slovenský štát zanikol. Dr. Jozef Tiso (muž štvorky) našiel si útočisko v bavorskom katolíckom kláštore Alt Oetting. Prezidentovho osobného tajomníka Dr. Karola Murína zatkla americká vojenská polícia, lebo viedol nocou auto napriek policajnému zákazu. MP zavolala k kemu Johna Spieglera, dôstojníka CIC, ktorý „náhodou“ tiež pochádzal zo Slovenska. Od Majstra vedel, že náhody neexistujú. Spiegler hovoril po anglicky, nemecky, maďarsky a ovládal aj niekoľko slovanských jazykov a dialektov , vrátane prešporáčtiny. Vystrašenému Bratislavčanovi podal veľkú, silnú ruku. Držal pevne, ba chytil vyšetrovaného aj za plece. Stáli v intímnej blízkosti tvárou v tvár, kde intimita je hrubo narušená a stres ovplyvňuje koncentráciu.

„Pán doktor, ako ste sa dostali do Bavorska?“ spýtal sa zdanlivo priateľsky.

„Autom,“ odpovedal prezidentov tajomník.

„Autom? V týchto neistých vojnových časoch? A kde parkujete?“

Osudová, neuvážená odpoveď znela: „V kláštore Alt Oetting.“

V prírode aj v osudoch ľudí rozhodujú maličkosti s ďalekosiahlymi

následkami. Aj Juro Jánošík sa pošmykol na hrášku a prezidentov tajomník na banálnom policajnom predpise. V aute našla CIC nemecké doklady, zaručujúce prezidentovi Slovenského štátu Dr. J. Tisovi voľný pohyb v Tretej ríši.

Dôstojník CIC John Spiegler, neskorší priateľ Dr.Wernera, vďaka “náhode” prišiel na stopu spojencami hľadaného vojnového zločinca. Jeho meno bolo uvedené v stostránkovej „Wanted list“.

John-Ján Spiegler rodák z Bratislavy je už pochovaný na katolíckom cintoríne v Salzburgu. Navštevoval námornícku školu v Terste a dosiahol hodnosť námorného poručíka. Po vypuknutí druhej svetovej vojny odišiel do USA. Spieglerovú mamu učil v Nitre náboženstvo katolícky farár Tiso, neskorší prezident. John Spiegler nebol žid ako Simon Wiesenthal alebo Thomas, Milanov rovesník. John mal len zmysel pre povinnosť a úlohou CIC bolo tiež hľadanie bývalých fašistických pohlavárov.

V rozhovore s predstaveným kláštora v Alt Oettingu John nespomenul Tisovo

meno. Zmienil sa len o prenasledovaní katolíkov v Nemecku počas

hitlerovského režimu. Na Slovensku bola situácia iná. Tam vládli a rozhodovali katolícky klerikáli a prisluhovali Hitlerovi. Predstavený kláštora konzultoval s mníchovským kardinálom. Ten sa poradil so Svätou stolicou. Prostredníctvom kardinála Spellmana dostal Rím na vedomie, že Tisu nemožno kryť. Predstavený kláštora pozval Johna Spieglera na návštevu a sprostredkoval mu rozhovor s Tisom. Americké úrady odovzdali Tisu komunistickým justičným orgánom 2.ČSR.

Dr. Milan Werner na svojich potulkách po svete hľadal „ostrov poslednej

blaženosti“. Tak na stredomorskom ostrove Korfu spoznal “náhodou” Johna Spieglera. Bol to urastený, vyšportovaný muž, mal husté biele vlasy a modré oči. Milanovi pripomínal uja, podplukovníka Samka. Zakaždým, keď sa stretli, ujo Samo ho držal za ruku a za plece a nepustil ho dovtedy, kým sa mu nevyznal z posledného milostného dobrodružstva. John akoby prevzal tieto “vyšetrovateľské” spôsoby.

Pri južanskom víne sa Milan dozvedel od Johna kus neznámej histórie. Stalo sa to

dávno predtým ako noviny v roku 1994 uverejnili skreslené reportáže o Johnovi Spieglerovi, rodákovi zo Slovenska.

Tiso, prvý prezident Slovákov, bol odsúdený na smrť bez náležitého

„demokraticko-západniarskeho” súdneho pojednávania. Rozsudok nad Tisom vyniesli na základe „obvinení”:

- zrada prvej ČSR,

- zločiny proti ľudskosti, spáchané na území “samostatného” slovenského štátu

za jeho prezidentovania

- za skutky, ktoré vykonal počas Slovenského národného povstania, najmä

však za holokaustu.

Bol popravený obesením. Telo spálili a popol vysypali. Traduje sa, že jeho posledné slova boli: „Moje srdce patrilo Slovákom. Moju dušu poručujem Pánu Bohu”.

Rakúsky TV film o Dr. Tisovi „V tieni vodcu“ podnieti sa zamyslieť:

Vlastného tieňa sa nezbavíš, ba aj cudzieho len ťažko. Prezident Beneš a vláda 2.ČSR neboli obvinení a súdení za vyhnanie vyše troch miliónov Nemcov zo Sudet resp. za desaťtisíce zavraždených nemeckých spoluobčanov pri tejto akcii. Ani admirál Miklós Horthy nebol postavený pred súd za holokaust v Maďarsku počas jeho fašistického regentstva.

5. Posledný Čechoslovák?

To, že pravda je veľmi relatívna dosvedči tiež Tomáši, Milanov priateľ. Jeho otec, Čech, bol nadšený prívrženec Sokola, obdivovateľ Masaryka a presvedčený, pravdepodobne posledný Čechoslovák, Bojoval v r. 1918 (osudová 3) v Československej domobrane proti maďarským jednotkám, ktoré vtrhli na Horné Uhry, ako sa vtedy hovorilo Slovensku. Na devínskom hrade, so starobylou slovanskou tradíciou, vyhodili do vzduchu provokujúci maďarsky pomník ku tisícročnému výročiu ich panstva nad Slovákmi.Zdemolovali pritom hradnú vežu.

Tomášiho otec sa usadil v Bratislave, vybudoval prosperujúce mäsiarstvo a položil základy hokeja a zápasníctva na Slovensku. Ťažko znášal rozbitie 1.ČSR. Novými zákazníkmi sa stali Hlinkovi gardisti, dokonca aj členovia nacionalisticko-klerikálnej vlády. Na svoju historickú cestu k Hitlerovi do Mníchova v r. 1939 sa monsignor Tiso zaopatril v obchode Tomášiho otca, výbornou „českou“ šunkou made in Bratislava.

Hitlerov najbližší druh a minister propagandy Goebels (* 29.10.1897,muž dvojky) sa bol vyjadril, že keby Tiso nebol pristúpil na vodcove podmienky, Maďari by obsadili nielen úrodné južné Slovensko, ale celé Slovensko.

Keďže Tomášiho otec vyznával čechoslovakizmus vyvlastnili mu za slovenského štátu obchod a musel Bratislavu opustiť. V roku 1945 (osudová 3) Tomášiho otcovi vrátila 2.ČSR všetko, čo sa zvýšilo z jeho majetku a obchodov. V obdivuhodne krátkom čase dal všetko do poriadku. Po pražskom komunistickom prevrate vo februári 1948, stratil ako buržuj celý majetok. V rámci tzv. „akcie B“ ho vyhnali po druhý krát z Bratislavy. Tomáši musel pracovať niekoľko rokov ako robotník, aby sa mohol dostať na vysokú školu.

Tomáši, ten zarytý Čechoslovák z Bratislavy, vynadal Milanovi do

sprostých Slovákov, lebo napadol prezidenta Beneša za vyhnanie sudetských Nemcov z Československa. Vyčítal mu, že neovláda dejiny. Podľa Tomášiho situácia

vyzerala takto:

„Keďže sudetskí Nemci destabilizovali Československo, podporovali Hitlera

pri rozbití krajiny a boli za zriadenie protektorátu Čechy a Morava, víťazné

mocnosti v Postupime rozhodli o ich odsune... A pokiaľ ide o počty

odsunutých a zabitých Nemcov, sú prehnané...“

Tomáši ako penzionista v roku 1993 vyjadril sa v Spolkovej republike Nemecko podobne.Za bieleho dňa bol na ulici inzultovaný. Utrpel zlomeninu sánky a prišiel o niekoľko zdravých zubov. Symbolizovali agresivitu a schopnosť „prehrýzať sa životom“. Tomáši súd vyhral. Dostal bolestné a ospravedlnili sa mu. Odvtedy však Tomáši si na verejnosti dáva pozor - po česky „na držku“, po slovensky „na jazyk“. Slovenské porekadlo hovorí: „Hovoriť striebro, mlčať zlato...“

6. Dvanácť slovenských, tragických hrdinov

Slováci sú pomerne malý národ so šiestymi miliónmi obyvateľov. Na prstoch dvoch rúk môžu porátať svojich 12 = 4 x 3 „bielych alebo čiernych hrdinov“. Čitateľ sa može rozhodnúť, kde ich zadelí:

- staroslovenské knieža sv. Rastislav, bol z dynastie Mojmírovcov (846-870).Pozval na územie Veľkej Moravy sv. Cyrila a sv. Metoda. Jeho synovec, neskorší kráľ Veľkej Moravy Svätopluk (+ 894)vydal ho východným frankom. Bol uväznený a oslepený. V roku 906 (= 15 = 6 = 2 x osudová 3)porazili Maďari troch nejednotných synov Svätopluka v troch bitkách pri Bratislave.

-gróf Matúš Čák Trenčiansky (* 1260 alebo 1265), po vymretí Arpádovcov v r. 1301 bol proti cudzím uchádzačom o uhorskí trón. V bitke pri Rozhanovciach v r.1312 však so spojencami prehral a stratil vedúce postavenie na území Slovenka.

- Juro Jánošík (*25.1.1688 = muž sedmičky) z Terchovej, študent teológie, zbojník. Lúpil, aby zlepšil položenie zotročenej slovenskej chudoby. Maďarská vrchnosť ho obesila za rebro. Jeho heslo bolo: Bohu dušu a zbojníkom peniaze.

-Móric Beňovský (* 20.9.1786= muž dvojky, priečna suma= 33 = 6 = 2x 3 ), dobrodruh a zvolený kráľ na Madagaskare, dňa 23. mája 1786 bol zabitý francúzskymi koloniálnymi jednotkami.

-Ľudovít Štúr (29.10.1815 = 27 = 9 = 3 x 3, inak muž dvojky), národný buditeľ, revolucionár z roku 1848, zakladateľ spisovnej slovenčiny, umrel na následky zranenia pri nešťastí na poľovačke.

Koniec ukážky

ISBN 80-85193-29-9

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

Table of Contents

Titulná strana

I. k a p i t o l a- Jednotky

Tiráž