Vzor citace: Kotenová, B., Petrová, P., Tomíček, M. Zákon o spotřebních daních. Komentář. 2., aktualizované vydání. Praha: Wolters Kluwer, 2015. 720 s.

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Kotenová, Bohumila

Zákon o spotřebních daních : komentář / Bohumila Kotenová, Petra Petrová, Milan Tomíček. -- 2. aktualizované vydání. -- Praha : Wolters Kluwer, 2015. --

720 stran. -- (Komentáře Wolters Kluwer)

ISBN 978-80-7478-883-3 (brožováno)

336.226.3 * 351.72 * (437.3)

- spotřební daně -- Česko

- zákony

- komentáře

336.1/.5 - Veřejné finance [4]

Zákon o spotřebních daních

Komentář

Bohumila Kotenová, Petra Petrová, Milan Tomíček

Právní stav publikace k 1. 7. 2015

Obsah této publikace naleznete také v ASPI.

E-kniha je dostupná na www.wolterskluwer.cz/obchod

© Wolters Kluwer, a. s., 2015

978-80-7478-883-3 (brož.)

978-80-7478-884-0 (e-pub)

978-80-7478-885-7 (mobi)

Vydává Wolters Kluwer, a. s.

U Nákladového nádraží 6, 130 00 Praha 3

v roce 2015 jako svou 2056. publikaci.

Odpovědná redaktorka Ing. Andrea Doušová

Jazykové korektury Jana Weberová

Vydání 2., aktualizované

Stran 720

Sazba eL-typo

Tisk Sowa Sp. z o.o., ul. Raszyńska 13, 05-500 Piaseczno, Poland

PŘEDMLUVA

Již se vstupem České republiky do Evropské unie došlo k výrazným změnám v oblasti správy a výběru spotřebních daní, když byl přijat „nový“ zákon o spotřebních daních, do kterého byla transponována pravidla vyplývající z tehdy platných směrnic Evropské unie. Mezi nejvýznamnější změny patřilo zavedení statusu daňových skladů a oprávněných příjemců, s tím související dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně a na to navazujících daňových dokladů apod., které vycházely ze směrnice 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani.

K 1. dubnu 2010 došlo k významné kvalitativní změně v oblasti dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně, kdy byl zaveden nový elektronický systém pro výměnu elektronických průvodních dokladů, tzv. EMCS (Excise Movement and Control System). Tento systém zavádí, na rozdíl od dosavadního systému založeného na papírových dokladech, doklady v elektronické podobě a především jejich „výměnu“ prostřednictvím elektronických prostředků. Měl by urychlit nezbytné formality a usnadnit sledování dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od spotřební daně.

Systém EMCS byl vytvořen na základě Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady Evropské unie č. 1152/2003/ES ze dne 16. června 2003 o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani a vychází především ze směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS a nařízení Komise č. 684/2009 ze dne 24. července 2009, kterým se provádí směrnice Rady 2009/118/ES, pokud jde o elektronické postupy pro přepravu zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně.

Novela zákona účinná k 1. dubnu 2010 tedy transponovala tato nová pravidla pro výměnu elektronických průvodních dokladů. Především v případech, kdy doprava v režimu podmíněného osvobození od daně začíná či končí mimo Českou republiku, je nutno vycházet nejenom ze znění zákona, nýbrž z faktického stavu, resp. postupu, jakým jsou tato pravidla zaváděna v jiných členských státech. Některé členské státy totiž zatím tento systém neimplementovaly v plném rozsahu. Vedle této oblasti novela přináší i mnoho dalších změn zaměřených především na zlepšení kontroly, správy a výběru spotřebních daní.

Poslední dvě novely účinné v roce 2015 (k 1. lednu a 1. červenci) přinesly do zákona mnoho změn. Novela účinná k 1. lednu 2015 nově upravuje povolovací řízení pro oblast spotřebních daních, která do té doby byla roztříštěná a nesystematická. Jasně stanovuje podmínky, které je bezpodmínečně nutné splnit, aby mohlo být vydáno příslušné povolení. Dále tato novela nově upravuje problematiku nakládání se zvláštními minerálními oleji, skupinou minerálních olejů, které jsou často zneužívány k daňovým únikům. Novela zákona účinná k 1. červenci zavádí nový předmět daně ze surového tabáku a definuje podmínky nakládání s ním.

Podobně jako oblast daně z přidané hodnoty je oblast spotřební daně v rámci Evropské unie významným způsobem harmonizována. Vedle výše uvedené směrnice byly do zákona transponovány další směrnice týkající se již jednotlivých spotřebních daní. A podobně jako při uplatňování daně z přidané hodnoty i zde musí plátce posuzovat vzájemný vztah ustanovení zákona a jednotlivých směrnic, jsou-li tyto v nesouladu. Přitom musí plátce vzít v úvahu doktríny přímé a nepřímé účinnosti směrnic.

Zatímco přímá účinnost je doktrína umožňující plátci postupovat za určitých podmínek přímo dle směrnice, která je již delší dobu akceptována jak českými soudy, tak mnohými správci daně, povědomí o doktríně nepřímé účinnosti nebylo zatím tak rozšířené. Nicméně i v této oblasti se již objevily první rozsudky českých soudů potvrzující, že doktrína nepřímého účinku stanoví povinnost vykládat vnitrostátní právo určitým způsobem. Přitom musí být dodržena podmínka, že vnitrostátní předpis je schopen takového výkladu. Nejvyšší správní soud konstatoval, že „umožňují-li vnitrostátní interpretační techniky vyložit dané vnitrostátní ustanovení několika způsoby, má správní orgán, jakož i soud povinnost použít ten výklad, který je nejbližší smyslu a cíli odpovídajícího komunitárního ustanovení, jež mělo být touto cestou implementováno. Pokud je tedy ustanovení zákona nejasné, neurčité nebo není definováno, nelze ani určit, zda je se směrnicí v rozporu. Ze svého principu tedy nepřímý účinek komunitárního práva nikdy nemůže být contra legem. Může však jít i v neprospěch plátce.“

Naopak možnost přímého účinku je podmíněna tím, že dané ustanovení směrnice je jasné, dostatečně určité, bezpodmínečné, lhůta pro implementaci daného ustanovení již pominula a národní legislativa je s daným ustanovením v rozporu.

Významným vodítkem při výkladu směrnic jsou i rozsudky Evropského soudního dvora, které mohou obsahovat bližší výklad textu směrnic. Na rozdíl od daně z přidané hodnoty není těchto rozsudků příliš mnoho a povětšinou jsou zaměřeny spíše na vymezení jednotlivých vybraných výrobků, které jsou předmětem spotřebních daní.

I české soudy vynesly celou řadu rozsudků týkajících se aplikace spotřebních daní, které jsou významným vodítkem při interpretaci platných předpisů.

Abychom poskytli pokud možno co nejkomplexnější komentář jednotlivých ustanovení zákona, snažili jsme se při jeho přípravě vycházet nejen z textu zákona, ale zohlednit i všechny výše uvedené zdroje. Kromě toho jsme využili i praktické zkušeností získané v průběhu posledních sedmi let účinnosti zákona, a to jak na straně plátců a odborné veřejnosti, tak na straně celní správy.

Jelikož mnozí plátci daně nejsou často schopni, vzhledem k používané terminologii, přesně vyložit některá ustanovení zákona, kladli jsme důraz i na jejich důkladná objasnění.

autoři

O AUTORECH

Bohumila Kotenová

Ing. Bohumila Kotenová pracuje u Celní správy České republiky od roku 1995, kdy ukončila studium na Vysoké škole chemicko-technologické v Praze.

Od roku 2003 pracuje jako metodik-koordinátor na odboru daní Generálního ředitelství cel, kde se zaměřuje na problematiku minerálních olejů a biopaliv.

Působí jako lektorka odborných seminářů nejen pro pracovníky celní správy, ale i pro veřejnost, pravidelně publikuje v odborných časopisech. V rámci resortu Ministerstva financí ČR se podílí na přípravě návrhů novel zákona o spotřebních daních a dalších zákonů.

Petra Petrová

Mgr. Petra Petrová se problematikou spotřebních daní zabývá od roku 2004, kdy ukončila studium na Právnické fakultě Univerzity Palackého v Olomouci.

Od roku 2004 do roku 2010 působila jako metodik daňového procesu na odboru spotřebních daní Generálního ředitelství cel. Nyní pracuje na právním odboru Generálního ředitelství cel, kde připravuje rozhodnutí v daňovém a správním řízení v rámci rozhodování o řádných opravných prostředcích proti rozhodnutím celních úřadů a dále o mimořádných a dozorčích prostředcích v těchto řízeních.

Působí rovněž jako lektorka daňového procesu, zákona o spotřebních daních a ekologických daní pro pracovníky Celní správy České republiky. V rámci resortu Ministerstva financí ČR se také podílí na přípravě návrhů novel zákona o spotřebních daních a dalších zákonů.

Milan Tomíček

Mgr. Milan Tomíček se na komplexní poradenství v oblasti DPH, cel a spotřebních daní v České republice specializuje od roku 1998. Jeho profesionální aktivity zahrnují DPH plánování pro výrobní a obchodní podniky, společnosti v oblasti maloobchodu a rovněž celní poradenství pro průmyslové podniky, má dlouholeté zkušenosti s přeshraničními transakcemi v oblasti zboží a služeb.

V letech 2000 až 2005 působil jako vedoucí oddělení nepřímých daní v pražské pobočce společnosti KPMG. Předtím pracoval sedm let v pražské kanceláři společnosti Deloitte & Touche. Během svého působení u těchto společností absolvoval dlouhodobé stáže v jejich zahraničních pobočkách. V současnosti je daňovým partnerem ve společnosti STANĚK, TOMÍČEK & Partners, s.r.o., www.stanek-tomicek.com.

Je členem odborných sekcí pro DPH a spotřební daně Komory daňových poradců České republiky a rovněž odborné sekce DPH International Fiscal Association. Profiluje se jako uznávaný autor odborných článků a publikací na téma DPH a spotřebních daní. Mimo jiné je též korespondentem za Českou republiku pro odborný časopis International VAT Monitor a přispívá do dalších publikací IBFD (International Bureau of Fiscal Documentation). Rovněž se účastní legislativního procesu v oblasti DPH, působí jako lektor na seminářích pro odbornou veřejnost.

SEZNAM POUŽITÝCH ZKRATEK

celní kodex Společenství

Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství

daňový řád

zákon č. 280/2009 Sb., daňový řád

FAME

methylestery mastných kyselin

insolvenční zákon

zákon č. 182/2006 Sb., o úpadku a způsobech jeho řešení (insolvenční zákon)

KDP

Komora daňových poradců České republiky

Kombinovaná nomenklatura

Společný celní sazebník EU platný pro rok 2010 (Příloha č. 1 Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku) – nařízení Komise (ES) č. 948/2009

Koordinační výbor KDP a MF

Koordinační výbor Komory daňových poradců České republiky a Ministerstva financí České republiky

MF

Ministerstvo financí České republiky

Nařízení

Nařízení Komise (ES) č. 684/2009 ze dne 24. července 2009 kterým se provádí směrnice Rady 2008/118/ES, pokud jde o elektronické postupy pro přepravu zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně

nařízení 2658/87/EHS

Nařízení rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku

nařízení 2719/92/EHS

Nařízení Komise (ES) č. 2719/92 ze dne 11. září 1992 o průvodním úředním dokladu při přepravě výrobků podléhající spotřební dani v rámci režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně

nařízení 3649/92/EHS

Nařízení komise (EHS) č. 3649/92 ze dne 17. prosince 1992 o zjednodušeném průvodním dokladu pro pohyb výrobků podléhajících spotřební dani, které byly propuštěny pro domácí spotřebu v odesílajícím členském státě, uvnitř Společenství

nařízení 31/96/ES

Nařízení komise (ES) č. 31/96 o osvědčení o osvobození od spotřební daně

nařízení 883/2001/ES

Nařízení Komise (ES) č. 883/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína

nařízení 884/2001/ES

Nařízení Komise (ES) č. 884/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro průvodní doklady pro přepravu vinařských produktů a pro evidenční knihy vedené v odvětví vína

nařízení 2073/2004/ES

Nařízení Rady (ES) č. 2073/2004 ze dne 16. listopadu 2004 o správní spolupráci v oblasti spotřebních daních

nařízení 1309/2005/ES

Nařízení Komise (ES) č. 1309/2005 ze dne 10. srpna 2005, kterým se mění nařízení (ES) č. 3199/93 o vzájemném uznávání postupů úplné denaturace lihu pro účely osvobození od spotřební daně

nařízení 436/2009/ES

Nařízení Komise (ES) č. 436/2009 ze dne 26. května 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 479/2008, pokud jde o registr vinic, povinná prohlášení a shromažďování údajů pro sledování trhu, průvodní doklady pro přepravu vinařských produktů a evidenční knihy vedené v odvětví vína

nařízení 314/2012/EU

Prováděcí nařízení komise (EU) č. 314/2012 ze dne 12. dubna 2012 kterým se mění nařízení (ES)č. 555/2008 a (ES) č. 436/2009, pokud jde o průvodní doklady pro přepravu vinařských produktů a evidenční knihy vedené v odvětví vína

NSS

Nejvyšší správní soud České republiky

obč. zák.

zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník

obch. zák.

zákon č. 513/1991 Sb., obchodní zákoník

obecní zřízení

zákon č. 128/2000 Sb., o obcích (obecní zřízení)

prováděcí nařízení k celnímu kodexu

Nařízení Komise (EHS) 2454/93, prováděcí předpis k Nařízení Rady (EHS) 2913/92 kterým se vydává celní kodex Společenství

rozhodnutí 1152/2003/ES

Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady Evropské unie č. 1152/2003/ES ze dne 16. června 2003 o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani

SDEU, ESD

Soudní dvůr Evropské unie, Evropský soudní dvůr

SKP

Standardní klasifikace produkce

směrnice 65/65/EHS

Council Directive of 26 January 1965 on the approximation of provisions laid down by law, regulation or administrative action relating to proprietary medicinal products

směrnice 92/12/EHS

Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani

směrnice 92/79/EHS

Směrnice Rady č. 92/79/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování daní z cigaret

směrnice 92/80/EHS

Směrnice Rady č. 92/80/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování daní z jiných tabákových výrobků než cigaret

směrnice 92/83/EHS

Směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů

směrnice 92/84/EHS

Směrnice Rady 92/84/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů

směrnice 95/59/ES

Směrnice Rady č. 95/59/EHS o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků

směrnice 95/60/ES

Směrnice Rady (ES) č. 95/60/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daňovém značení plynových olejů a petroleje

směrnice 2003/96/ES

Směrnice Rady (ES) č. 2003/96/ES, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických výrobků a elektřiny

Směrnice

Směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS

směrnice 2009/28/ES

Směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2009/28/ES o podpoře a využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES

směrnice 2009/30/ES

Směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2009/30/ES, kterou se mění směrnice 98/70/ES, pokud jde o specifikace benzinu, motorové nafty a plynových olejů, zavedení mechanismů pro sledování a snížení emise skleníkových plynů a směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o specifikaci paliva používaného plavidly vnitrozemské plavby, a kterou se ruší směrnice 93/12/EHS

směrnice 2010/12/EU

Směrnice rady ze dne 16. února 2010 kterou se mění směrnice 92/79/EHS, 92/80/EHS a 95/59/ES o struktuře a sazbách spotřební dan z tabákových výrobků a směrnice 2008/118/ES

směrnice 2011/64/EU

Směrnice Rady 2011/64/EU ze dne 21. června 2011 o struktuře a sazbách spotřební daně z tabákových výrobků (kodifikované znění)

s. ř. s.

zákon č. 150/2002 Sb., soudní řád správní ve znění pozdějších předpisů

stavební zákon

zákon č. 183/2006 Sb., o územním plánování a stavebním řádu (stavební zákon)

tr. zákoník

zákon č. 40/2009 Sb., trestní zákoník

vyhláška č. 141/1997 Sb.

o technických požadavcích na výrobu, skladování a zpracování lihu

vyhláška č. 370/2003 Sb.

vyhláška č. 370/2003 Sb., ze dne 29. října 2003,kterou se stanoví podmínky a náležitosti pro prokázání skutečností rozhodných pro posouzení žádosti o snížení zajištění spotřební daně nebo o upuštění od jeho poskytnutí

vyhláška č. 467/2003 Sb.

vyhláška č. 467/2003 Sb., o používání tabákových nálepek při značení tabákových výrobků

vyhláška č. 468/2003 Sb.

vyhláška č. 468/2003 Sb., ze dne 12. prosince 2003 o stanovení vzorce pro výpočet extraktu původní mladiny a metodách určení extraktu původní mladiny

vyhláška č. 237/2005 Sb.

vyhláška č. 237/2005 Sb., kterou se stanoví výše technicky zdůvodněných ztrát při dopravě a skladování minerálních olejů

vyhláška č. 275/2005 Sb.

vyhláška č. 275/2005 Sb., kterou se stanoví postup při zpracování návrhů cen pro konečného spotřebitele u cigaret a při změnách těchto cen

vyhláška č. 34/2007 Sb.

vyhláška č. 34/2007 Sb. o značkování některých dalších minerálních olejů

vyhláška č. 61/2007 Sb.

vyhláška č. 61/2007 Sb., kterou se stanoví podrobnosti značkování a barvení vybraných minerálních olejů a značkování některých dalších minerálních olejů

vyhláška č. 60/2010 Sb.

vyhláška č. 60/2010 Sb., kterou se mění vyhláška č. 468/2003 Sb., o stanovení vzorce pro výpočet extraktu původní mladiny před zakvašením a metodách určení extraktu původní mladiny

vyhláška č. 202/2014 Sb.

vyhláška č. 202/2014 Sb., o způsobu výpočtu nároku na vrácení daně z minerálních olejů zaplacené v cenách některých minerálních olejů spotřebovaných v zemědělské prvovýrobě a způsobu a podmínkách vedení dokladů a evidence s nimi souvisejícími

zák. o barvení a značkování někt. uhlovodíkových paliv a maziv

zákon č. 136/1994 Sb., o barvení a značkování některých uhlovodíkových paliv a maziv a o opatření s tím souvisejících, a o změně dalších zákonů

zák. o cenách

zákon č. 526/1990 Sb., o cenách

zák. o daních z příjmů

zákon č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů

zák. o majetku ČR

zákon č. 219/2000 Sb., o majetku České republiky a jejím vystupováním v právních vztazích

zák. o provozu na poz. komunikacích

zákon č. 56/2001 Sb., o podmínkách provozu vozidel na pozemních komunikacích a o změně zákona č. 168/1999 Sb., o pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla a o změně některých souvisejících zákonů (zákon o pojištění odpovědnosti z provozu vozidla), ve znění zákona č. 307/1999 Sb.

zák. o působnosti Správy stát. hm. rezerv

zákon č. 97/1993 Sb., o působnosti Správy státních hmotných rezerv

zák. o Rejstříku trestů

zákon č. 269/1994 Sb., o Rejstříku trestů

zák. o správě daní a poplatků

zákon č. 337/1992 Sb., o správě a daní a poplatků

zák. o tech. požadavcích na výrobky

zákon č. 22/1997 Sb., o technických požadavcích na výrobky a o změně a doplnění některých zákonů

zák. o účetnictví

zákon č. 563/1991 Sb., o účetnictví

zák. o živ. úřadech

zákon č. 570/1991 Sb., o živnostenských úřadech

zákon o Celní správě

zákon č. 17/2012 Sb., o Celní správě České republiky

zákon o DPH

zákon č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty

zákon o lihu

zákon č. 61/1997 Sb., o lihu

zákon o metrologii

zákon č. 505/1990 Sb., o metrologii

zákon o přestupcích

zákon č. 200/1990 Sb., o přestupcích

zákon o spotřebních daních

zákon č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních

živnostenský zákon

zákon č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon)

ZÁKON O SPOTŘEBNÍCH DANÍCH

zákon č. 353/2003 Sb., ze dne 26. září 2003

Ve znění:

zákona č. 479/2003 Sb., č. 237/2004 Sb., č. 313/2004 Sb., č. 558/2004 Sb., č. 693/2004 Sb., č. 179/2005 Sb., č. 217/2005 Sb., č. 377/2005 Sb., č. 379/2005 Sb., č. 545/2005 Sb., č. 310/2006 Sb., č. 575/2006 Sb., č. 261/2007 Sb., č. 270/2007 Sb., č. 296/2007 Sb., č. 37/2008 Sb., č. 124/2008 Sb., č. 245/2008 Sb., č. 309/2008 Sb., č. 87/2009 Sb., č. 281/2009 Sb., č. 292/2009 Sb., č. 362/2009 Sb., č. 59/2010 Sb., č. 95/2011 Sb., č. 221/2011 Sb., č. 420/2011 Sb., č. 457/2011 Sb., č. 458/2011 Sb., č. 18/2012 Sb., č. 407/2012 Sb., č. 500/2012 Sb., č. 308/2013 Sb., zákonného opatření Senátu č. 344/2013 Sb., zákona č. 201/2014 Sb., č. 331/2014 Sb., č. 157/2015 Sb.

Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky:

ČÁST PRVNÍ – OBECNÁ USTANOVENÍ

§ 1

Předmět úpravy

(1) Tento zákon zapracovává příslušné předpisy Evropské unie1) a upravuje

a) podmínky zdaňování minerálních olejů, lihu, piva, vína a meziproduktů a tabákových výrobků (dále jen „vybrané výrobky“) a surového tabáku spotřebními daněmi,

b) způsob značení a prodeje tabákových výrobků,

c) způsob barvení a značkování vybraných minerálních olejů,

d) způsob značkování některých dalších minerálních olejů,

e) sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji a

f) nakládání se surovým tabákem.

(2) Spotřebními daněmi jsou

a) daň z minerálních olejů,

b) daň z lihu,

c) daň z piva,

d) daň z vína a meziproduktů,

e) daň z tabákových výrobků a

f) daň ze surového tabáku.

(3) Orgány Celní správy České republiky vykonávají

a) správu spotřebních daní,

b) další působnosti podle tohoto zákona související s vybranými výrobky a se surovým tabákem; při jejich výkonu postupují podle daňového řádu s výjimkou řízení o správních deliktech.

1) Směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS, ve znění směrnice Rady 2013/61/EU ze dne 17. prosince 2013, kterou se mění směrnice 2006/112/ES a 2008/118/ES, pokud jde o francouzské nejvzdálenější regiony, a zejména Mayotte.

Směrnice Rady 2011/64/EU ze dne 21. června 2011 o struktuře a sazbách spotřební daně z tabákových výrobků.

Směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů.

Směrnice Rady 92/84/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů.

Směrnice Rady 95/60/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daňovém značení plynových olejů a petroleje.

Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, ve znění směrnice Rady 2004/74/ES ze dne 29. dubna 2004, kterou se mění směrnice 2003/96/ES, pokud jde o možnost některých členských států uplatňovat u energetických produktů a elektřiny dočasné osvobození od daně nebo sníženou úroveň zdanění, a směrnice Rady 2004/75/ES ze dne 29. dubna 2004, kterou se mění směrnice 2003/96/ES, pokud jde o možnost Kypru uplatňovat u energetických produktů a elektřiny dočasné osvobození od daně nebo sníženou úroveň zdanění.

K § 1

1. Tento paragraf vymezuje obecně jednotlivé výrobky, které podléhají spotřebním daním, a v návaznosti na to i jednotlivé spotřební daně. Zároveň pro výrobky podléhající spotřební dani zavádí legislativní zkratku vybrané výrobky. Jiné než vybrané výrobky nemohou podléhat spotřební dani. Vybrané výrobky zde uvedené jsou podrobně vymezeny v části druhé zákona, minerální oleje v § 45, líh v § 67, pivo v § 81, víno a meziprodukty v § 93 a tabákové výrobky v § 101. Novela účinná od 1. ledna 2014 zrušila zavedenou legislativní zkratku daň.

2. K předmětu daně se vyjádřil NSS:

Podstatou či principem spotřební daně je zatížení vybraných výrobků touto daní, a to z důvodu nepřímé regulace jejich spotřeby. Vybranými výrobky jsou výrobky alkoholické (líh, víno, pivo), tabákové a dále minerální oleje. Jiné, než nyní vyjmenované výrobky, nelze této dani podrobit; zákon pro ně zavedl shrnující výraz vybrané výrobky.

Spotřební daně jsou daněmi nepřímými a daňovými poplatníky jsou všichni ti, kteří výrobky zatížené touto daní nakupují. Podstatné však je, že osoby, které daň do státního rozpočtu odvádějí, a to pod svojí majetkovou odpovědností, jsou plátci této daně. Je to tedy obdobná platební povinnost, jaká existuje pro plátce daně z příjmů ze závislé činnosti, který je povinen srazit a odvést daň z příjmů ze závislé činnosti za příjemce těchto příjmů. Spotřební daně jsou odváděny jednorázově a daň je stanovena částkou za jednotku množství jednotlivých výrobků.

Protože předmětem spotřební daně jsou věci určené druhově, tak jedním z důvodů, proč zákon o spotřebních daních klade zvláštní požadavky na vedení přesné dokumentace, je právě to, aby bylo možné jednoznačně posoudit, zda byla spotřební daň za konkrétní množství vybraných výrobků řádně uhrazena. (NSS 1 Afs 81/2009-68)

3. Vedle vymezení vybraných výrobků upravuje zákon rovněž způsob značení a prodeje tabákových výrobků a způsob značení a barvení některých minerálních olejů. Legislativní úprava značkování a barvení vybraných minerálních olejů (viz komentář k § 134a až 134k) byla do zákona převzata ze zák. o barvení a značkování někt. uhlovodíkových paliv a maziv, novelou zákona č. 575/2006 Sb., která nabyla účinnosti k 1. lednu 2007. Současně bylo do zákona zavedeno nově i značkování některých dalších minerálních olejů (viz komentář k § 134l až 134v).

4. Novelou účinnou k 1. lednu 2015 byly v nové části sedmé zákona vymezeny tak zvané „zvláštní minerální oleje“. Jedná se o minerální oleje, které jsou primárně určeny pro jiný účel než pohon motorů, ale které jsou často nelegálně přimíchávány do nafty a používány pro pohon motorů. S cílem zajistit lepší možnosti sledování těchto zvláštních minerálních olejů je osobám nakládajícím se zvláštními minerálními oleji stanovena povinnost oznamovat správci daně skutečnosti o nakládání s těmito oleji. Jedná se primárně o nabytí, prodej nebo jiný převod zvláštního minerálního oleje jiné osobě (viz komentář k § 134w až 134zg). V návaznosti na tuto novou část sedmou bylo do komentovaného ustanovení doplněno i sledování nakládání s minerálními oleji.

5. Novela účinná k 1. červenci 2015 zavedla novou spotřební daň, a to daň ze surového tabáku. Surový tabák není na rozdíl od ostatních komodit, které v současné době podléhají spotřební dani, vybraným výrobkem, resp. není zahrnut pod pojem „vybrané výrobky“, což znamená, že veškeré paragrafy zákona odkazující se na vybrané výrobky se na surový tabák nevztahují. Uplatnění daně ze surového tabáku je vymezeno v § 131a až 131g.

6. V souladu s tímto ustanovením jsou správci daně orgány Celní správy České republiky. V návaznosti na daňový řád novela zákona účinná od 1. května 2011 odstranila vymezení místní příslušnosti těchto orgánů. Při určení místně příslušného celního orgánu je tak nutno vycházet z ustanovení daňového řádu. V mnoha případech se správy daně „účastní“ v pozici správce daně celní úřad, místně příslušný například daňovému skladu, ve kterém začíná přeprava zboží v režimu podmíněného osvobození od daně (například § 24 odst. 2, § 25 odst. 3, § 26 odst. 5), nebo celní úřad, který má v územní působnosti městskou část Praha 1 (například § 27a odst. 2 a 3).

7. Počínaje 1. lednem 2013 je v zákoně užíván především obecný pojem „správce daně“ ve spojení s úvodním § 1 odst. 3 zákona, který svěřuje správu spotřebních daní orgánům Celní správy České republiky, a § 8 odst. 1 písm. c) zákona o Celní správě, který v první instanci svěřuje správu daní celním úřadům.

8. Pojem „správce daně“ je v zákoně užíván obecně ve všech případech, kdy se daná kompetence procesně řídí daňovým řádem, a to bez ohledu na skutečnost, že je v konkrétním případě jejím nositelem celní úřad, resp. je vykonávána prostřednictvím celníka jako příslušníka bezpečnostního sboru.

9. Pojem „celní úřad“ je v zákoně užíván zejména v případech, kdy příslušná kompetence souvisí s problematikou celních režimů a s fyzickým přechodem zboží přes hranice daňového území České republiky, resp. Evropské unie, a dále ve speciálních případech, kdy je třeba explicitně stanovit působnost jednotlivého celního úřadu (například Celní úřad Praha Ruzyně nebo Celní úřad pro hl. m. Prahu).

10. Novela účinná k 1. lednu 2015 rozšířila působnost orgánů Celní správy České republiky ve věcech, které souvisí se správou spotřební daně, resp. s vybranými výrobky. Jedná se například o činnosti související se sledováním zvláštních minerálních olejů, které byly do zákona doplněny k témuž datu. V návaznosti na novelu účinnou k 1. červenci 2015 byla působnost těchto orgánů rozšířena také na nakládání se surovým tabákem.

11. Při výkonu dalších kompetencí svěřených správci daně bude tento správce daně procesně postupovat podle daňového řádu. Výjimku představují řízení o správních deliktech, na která se nepoužijí ustanovení daňového řádu. Standardně v těchto případech bude využit procesní režim správního řádu.

Související ustanovení:

§ 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 21a – povolení ručitele, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 36 – prodej za ceny bez daně, § 41 – pravomoci správce daně, § 42 – Řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 67 – předmět daně z lihu, § 81 – předmět daně z piva, § 93 – předmět daně z vína a meziproduktů, § 101 – předmět daně z tabákových výrobků, § 131a – plátce daně ze surového tabáku, § 131b – předmět daně ze surového tabáku, § 131c – vznik daňové povinnosti ze surového tabáku, § 131d – základ daně ze surového tabáku, § 131e – sazba a výpočet daně ze surového tabáku, § 131f – zdaňovací období, § 131g – daňové přiznání a dodatečné daňové přiznání k dani ze surového tabáku, § 134a až 134k – značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134l až 134v – značkování některých dalších minerálních olejů, § 134w – vymezení základních pojmů pro nakládání se zvláštními minerálními oleji, § 134x – registrační řízení, § 134y – podmínky registrace, § 134z – rozhodnutí o registraci, § 134za – zrušení registrace na návrh, §134zb – zrušení registrace z moci úřední, § 134zc – registr osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji, § 134zd – omezení nakládání se zvláštními minerálními oleji, § 134ze – evidence zvláštních minerálních olejů, § 134zf – oznamovací povinnost osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem, § 134zg – zajištění zvláštního minerálního oleje nebo dopravního prostředku, § 134zh – osoba skladující surový tabák, § 134zi – registrační řízení, § 134zj – podmínky registrace, § 134zk – kauce, § 134zl – žádost o snížení kauce, § 134zm – podmínky pro snížení kauce, § 134zn – snížení kauce, § 134zo – oznamovací povinnost osoby skladující surový tabák se sníženou kaucí, § 134zp – zrušení snížení kauce na návrh, § 134zq – zrušení snížení kauce z moci úřední, § 134zr – použití kauce, § 134zs – rozhodnutí o registraci, § 134zt – zrušení registrace na návrh, § 134zu – zrušení registrace z moci úřední, § 134zv – zánik registrace, § 134zw – informační povinnost správce daně, § 134zx – registr osob skladujících surový tabák, § 134zy – evidence surového tabáku, § 134zz – omezení nakládání se surovým tabákem, § 134zza – oznamovací povinnost v případě přijetí nebo odeslání surového tabáku, § 134zzb – doklad pro účely dopravy surového tabáku, § 134zzc – zajištění surového tabáku nebo dopravního prostředku

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice, – směrnice 95/59/ES, – směrnice 92/83/EHS, – směrnice 92/84/EHS, – směrnice 95/60/ES, – směrnice 2003/96/ES, – směrnice Rady 2004/75/ES ze dne 29. dubna 2004, kterou se mění směrnice 2003/96/ES, pokud jde o možnost Kypru uplatňovat u energetických produktů a elektřiny dočasné osvobození od daně nebo sníženou úroveň zdanění, – směrnice 2011/64/EU

Judikatura:

KS Ústí nad Labem 15 Ca 184/2006-421[1]:

K bezprostřední aplikovatelnosti směrnice (která je aktem sekundárního práva ES) musí být kumulativně splněno těchto pět podmínek: Uplynutí transpoziční lhůty, nenáležitá transpozice směrnice do národní legislativy, dostatečná přesnost a bezpodmínečnost pravidla směrnice, aktivní legitimace osoby, jež se bezprostřední aplikovatelnosti dovolává, a skutečnost, že bezprostřední aplikací směrnice nedojde k uložení povinnosti jednotlivci. Přitom přímý účinek směrnice je pouze vertikálně vzestupný, tzn. že jednotlivec se může na základě přímo účinné směrnice dovolat svého práva vůči členskému státu, ale nemůže mu být přímo směrnicí uložena žádná povinnost. Naopak členský stát, který ve stanovené lhůtě neprovedl do své legislativy směrnici, se nemůže dovolávat tohoto porušení vlastní povinnosti vůči jinému subjektu. V daném případě soud akceptoval relevantní aplikovatelnost směrnice 95/59/ES, která explicitně stanovuje kategorie tabákových výrobků. Soud posoudil věc tak, že v inkriminovaném případě bylo splněno všech pět podmínek pro přímou aplikovatelnost směrnice, které se žalobce dovolával. Soud uvedl, že povinnost eurokonformního výkladu zavazuje všechny orgány včetně správních orgánů členského státu, a totéž platí i pro případné přímé aplikování pravidel obsažených ve směrnicích Rady, pokud jsou pro jejich aplikaci splněny všechny podmínky.

§ 2

Daňové území

(1) Pro účely tohoto zákona se rozumí

a) daňovým územím České republiky území České republiky,

b) daňovým územím Evropské unie území stanovené směrnicí Rady o obecné úpravě spotřebních daní1a),

c) členským státem členský stát Evropské unie,

d) jiným členským státem členský stát s výjimkou České republiky,

e) třetí zemí země mimo daňové území Evropské unie,

f) třetím územím území uvedené v odstavcích 3 a 4.

(2) Pro účely tohoto zákona se

a) území Monackého knížectví považuje za území Francouzské republiky,

b) území Jungholzu a Mittelbergu (Kleines Walsertal) považuje za území Spolkové republiky Německo,

c) území ostrova Man považuje za území Spojeného království Velké Británie a Severního Irska,

d) území San Marina považuje za území Italské republiky a

e) výsostná území Spojeného království Akrotiri a Dhekelia považují za území Kypru.

(3) Za třetí země se pro účely tohoto zákona považují také území, za jejichž zahraniční vztahy odpovídá členský stát, území Kanárských ostrovů, Alandských ostrovů, britských Normanských ostrovů a francouzská území uvedená v článku 349 Smlouvy o fungování Evropské unie.

(4) Za třetí země se pro účely tohoto zákona považují také území ostrova Helgoland, území Büsingen, Ceuta, Melilla, Livigno, Campione d’Italia a italské vnitrozemské vody jezera Lugano.

(5) Náležitosti stanovené celními předpisy Evropské unie pro vstup vybraných výrobků na celní území Evropské unie se použijí obdobně na vstup vybraných výrobků na celní území Evropské unie z území uvedených v odstavci 3.

(6) Náležitosti stanovené celními předpisy Evropské unie pro výstup vybraných výrobků z celního území Evropské unie se použijí obdobně na výstup vybraných výrobků z celního území Evropské unie na území uvedená v odstavci 3.

1a) Směrnice Rady 2008/118/ES.

K § 2

1. Vymezení územní působnosti stanovené v tomto paragrafu je důležité především pro vymezení přesného rozsahu a rozdělení území, které spadá do působnosti Směrnice a v návaznosti na to pro zvolení správného postupu při aplikaci spotřebních daní.

K odst. 1 písm. a)

2. Daňovým územím České republiky se rozumí celé území České republiky ohraničené státní hranicí. Za daňové území České republiky se nepovažují například prostory diplomatických misí a konzulátů České republiky v zahraničí.

K odst. 1 písm. b)

3. Daňové území Evropského společenství zahrnuje území kteréhokoli členského státu Evropské unie, na něž se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství ve smyslu čl. 299 této smlouvy, s výjimkou třetích území vymezených v odst. 3 a 4 tohoto paragrafu.

K odst. 1 písm. c)

4. Členským státem se rozumí jakýkoli členský stát Evropské unie, na nějž se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství, v souladu s čl. 299 této smlouvy, s výjimkou třetích území vymezených v odst. 3 a 4 tohoto paragrafu.

5. Dle čl. 299 Smlouvy o založení Evropského společenství se jedná o 28 následujících států: Belgické království, Českou republiku, Dánské království, Chorvatskou republiku, Spolkovou republiku Německo, Estonskou republiku, Řeckou republiku, Španělské království, Francouzskou republiku, Irskou republiku, Italskou republiku, Kyperskou republiku, Lotyšskou republiku, Litevskou republiku, Lucemburské velkovévodství, Maďarskou republiku, Republiku Malta, Nizozemské království, Rakouskou republiku, Polskou republiku, Portugalskou republiku, Republiku Slovinsko, Slovenskou republiku, Finskou republiku, Švédské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Rumunsko, Bulharskou republiku.

K odst. 1 písm. d)

6. Novela účinná od 1. ledna 2014 zavedla nový pojem „jiný členský stát“, kterým je jakýkoli členský stát Evropské unie s výjimkou České republiky.

K odst. 1 písm. e)

7. Třetí zemí se rozumí jakákoli země, která není zahrnuta do daňového území Evropské unie ve smyslu písm. b) téhož odstavce.

K odst. 1 písm. f)

8. Novelou zákona o spotřebních daních účinnou od 1. dubna 2010 se v souladu se Směrnicí zavedla definice třetího území. Třetí území jsou taxativně uvedena v odst. 3 a 4. Pro účely dovozu a vývozu se tato území považují za třetí země.

K odst. 2

9. Toto ustanovení vymezuje území, která jsou pro účely zákona považována za území zde uvedených členských států.

K odst. 3 a 4

10. Novelou zákona o spotřebních daních účinnou od 1. dubna 2010 se doplnily nové odst. 3 a 4 vymezující „třetí území“, na která se ve smyslu čl. 5 Směrnice tato Směrnice nevztahuje.

11. V odst. 3 jsou vyjmenována území, která jsou součástí celního území Evropské unie, a v odst. 4 jsou uvedena území, která naopak jeho součástí nejsou.

K odst. 5 a 6

12. Novelou zákona účinnou od 1. dubna 2010 byly doplněny nové odst. 5 a 6, které stanovují, že i na dopravu vybraných výrobků z třetího území a na třetí území uvedené v odst. 3 se použijí celní předpisy, jako by se jednalo o dovoz ze třetí země a vývoz do třetí země.

Související ustanovení:

§ 3 – vymezení pojmů, § 4 – plátce daně, § 7 – předmět daně, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 11 – osvobození od daně, § 14 – vracení daně plátci, § 15 – vracení daně osobám požívajícím výsad a imunit, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 28 – porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy, § 29 – doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání, § 30 – zjednodušený průvodní doklad, § 31 – doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky do jiného členského státu nebo přes území jiného členského státu pro účely podnikání, § 32 – doprava vybraných výrobků pro osobní spotřebu, § 33 – zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 34 – dovoz vybraných výrobků, § 36 – prodej za ceny bez daně, § 50 – doprava minerálních olejů osvobozených od daně na daňovém území České republiky, § 58a – doprava minerálních olejů v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 63 – dovoz minerálních olejů, § 64 – vývoz minerálních olejů, § 79 – doprava lihu osvobozeného od daně z lihu na daňovém území České republiky, § 100 – doprava tichého vína v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 108 – dovoz tabákových výrobků v rámci podnikatelské činnosti, § 134d – vývoz vybraných minerálních olejů, § 134o – vývoz vybraných minerálních olejů

Evropské právní předpisy:

smlouva o založení ES, – čl. 4 až 6 Směrnice

§ 3

Vymezení pojmů

Pro účely tohoto zákona se rozumí

a) zrušeno

b) dovozem vstup vybraných výrobků na daňové území Evropské unie, pokud tyto vybrané výrobky nejsou při vstupu na daňové území Evropské unie propuštěny do režimu s podmíněným osvobozením od cla, a také propuštění těchto vybraných výrobků z režimu s podmíněným osvobozením od cla,

c) režimem s podmíněným osvobozením od cla kterýkoliv ze zvláštních režimů stanovených v nařízení Rady, kterým se vydává celní kodex Společenství, v souvislosti s celním dohledem, jemuž podléhají vybrané výrobky, které nejsou zbožím Evropského společenství3b), při vstupu na celní území Evropského společenství, dočasné uskladnění, svobodná celní pásma nebo svobodné celní sklady, jakož i kterýkoliv z režimů uvedených v nařízení Rady, kterým se vydává celní kodex Společenství3c),

d) vývozem propuštění vybraných výrobků do režimu vývozu4) nebo do režimu pasivního zušlechťovacího styku5) a výstup z daňového území Evropské unie,

e) podmíněným osvobozením od daně odklad povinnosti přiznat, vyměřit a zaplatit daň do dne uvedení vybraných výrobků, na něž se nevztahuje režim s podmíněným osvobozením od cla, do volného daňového oběhu,

f) osvobozením od daně uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu, aniž vznikne povinnost přiznat, vyměřit a zaplatit daň,

g) daňovým skladem prostorově ohraničené místo na daňovém území České republiky, ve kterém provozovatel daňového skladu za podmínek stanovených tímto zákonem vybrané výrobky vyrábí, zpracovává, skladuje, přijímá nebo odesílá, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 59, 78, 89 a 99), přičemž hranice takového místa nesmějí být přerušeny s výjimkou případu, kdy tímto místem prochází veřejná komunikace; správce daně může stanovit, že určité objekty a plochy tohoto místa nejsou jeho součástí,

h) provozovatelem daňového skladu právnická nebo fyzická osoba, které bylo uděleno povolení k provozování daňového skladu; provozovatel daňového skladu je daňovým subjektem,

i) oprávněným příjemcem právnická nebo fyzická osoba, která není provozovatelem daňového skladu v místě, kde v rámci podnikatelské činnosti na základě povolení jednorázově nebo opakovaně přijímá vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně dopravované z jiného členského státu; oprávněný příjemce nesmí vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně skladovat ani odesílat; oprávněný příjemce je daňovým subjektem,

j) uživatelem vybraných výrobků osvobozených od daně (dále jen „uživatel“) právnická nebo fyzická osoba, která přijímá a užívá, případně podle § 52a nebo 53 prodává dalšímu uživateli, vybrané výrobky osvobozené od daně; uživatelé mají postavení daňových subjektů bez povinnosti se registrovat,

k) oprávněným odesílatelem právnická nebo fyzická osoba, která dopravuje vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně z místa dovozu do daňového skladu, oprávněnému příjemci v jiném členském státě, do místa vývozu v jiném členském státě nebo příjemci v jiném členském státě podle směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní6a); tato osoba musí být na daňovém území České republiky provozovatelem daňového skladu podle § 3 písm. h),

l) uvedením do volného daňového oběhu

1. 1. každé, i protiprávní, vyjmutí vybraných výrobků z režimu podmíněného osvobození od daně,

2. 2. každá, i protiprávní, výroba vybraných výrobků mimo režim podmíněného osvobození od daně,

3. 3. každý, i protiprávní, dovoz vybraných výrobků mimo režim podmíněného osvobození od daně,

4. 4. každé skladování nebo doprava vybraných výrobků, u nichž se neprokáže, že se jedná o výrobky zdaněné, nebo pokud se neprokáže způsob jejich nabytí oprávněně bez daně,

m) daňovou povinností výše daně připadající na vyrobené nebo dovezené vybrané výrobky, u kterých vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit podle § 9; u vybraných výrobků osvobozených od daně se daňovou povinností rozumí výše daně, u které by vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit, kdyby tyto vybrané výrobky nebyly od daně osvobozeny,

n) klasifikací NACE klasifikace ekonomických činností uvedená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se zavádí statistická klasifikace ekonomických činností NACE Revize 2 a kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3037/90 a některá nařízení ES o specifických statistických oblastech, v platném znění,

o) kódem nomenklatury číselné označení vybraných výrobků uvedené v Nařízení Rady o tarifu, statistické nomenklatuře a Společném celním tarifu,8) ve znění platném k 1. lednu 2002,

p) místem pobytu adresa místa trvalého pobytu státního občana České republiky nebo adresa místa pobytu cizince; v případě, že tato osoba nemá místo pobytu na území České republiky, je povinna oznámit správci daně adresu pro doručování,

q) množstvím vybraného výrobku v jednotkách jiných než počet kusů množství vybraného výrobku vyjádřené v měřicích jednotkách9) uvedených v § 47, 69, 84 nebo 95 a měřených způsobem podle zvláštního právního předpisu,10)

r) pilotním projektem projekt technologického vývoje ekologicky příznivější palivové směsi na základě lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného splňujícího kritéria udržitelnosti biopaliv podle zákona o ochraně ovzduší (dále jen „kritéria udržitelnosti biopaliv“) nebo projekt technologického vývoje ekologicky příznivých paliv vyrobených z nepotravinářských částí biomasy nebo z biologického odpadu a splňujících kritéria udržitelnosti biopaliv; tyto projekty musí být schváleny Ministerstvem životního prostředí a Ministerstvem financí,

s) nepředvídatelnou ztrátou nebo znehodnocením takové znehodnocení, úplné zničení nebo nenahraditelná ztráta vybraných výrobků, kdy v důsledku prokazatelně nepředvídatelné a neodvratitelné události nemohou být tyto vybrané výrobky předmětem daně podle tohoto zákona,

t) výrobou proces, při kterém

1. 1. vybraný výrobek vznikne,

2. 2. z vybraného výrobku, který je předmětem daně, vznikne vybraný výrobek, který je jiným předmětem daně, s výjimkou činností podle § 45 odst. 12,

3. 3. z minerálního oleje, který je uvedený pod jedním kódem nomenklatury, vznikne minerální olej, který je uveden pod jiným kódem nomenklatury, s výjimkou činností podle § 45 odst. 12,

u) společně hospodařící domácností společenství fyzických osob, které spolu trvale žijí a společně uhrazují náklady na své potřeby.

3b) Článek 4 odst. 8 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství.

3c) Článek 84 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství.

4) § 214 a násl. zákona č. 13/1993 Sb.

Článek 161 a násl. Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství.

5) § 197 a násl. zákona č. 13/1993 Sb.

Článek 145 a násl. Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství.

6a) Článek 12 odst. 1 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS.

8) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o Společném celním sazebníku.

9) § 2 zákona č. 505/1990 Sb., o metrologii, ve znění zákona č. 4/1993 Sb. a zákona č. 119/2000 Sb.

10) Zákon č. 505/1990 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

K § 3

1. V tomto paragrafu jsou definovány základní pojmy používané zákonem.

K písm. b)

2. V návaznosti na přijatou Směrnici došlo k 1. dubnu 2010 k úpravě znění definice dovozu.

3. Za dovoz se pro účely zákona považuje vstup vybraných výrobků na daňové území Evropské unie [viz komentář k § 2 odst. 1 písm. b)], ale pouze pokud vybrané výrobky nejsou zároveň umístěny do režimu s podmíněným osvobozením od cla.

4. Za dovoz zboží je pro účely zákona rovněž považován okamžik, kdy jsou vybrané výrobky umístěné v okamžiku jejich vstupu na daňové území Evropské unie do režimu s podmíněným osvobozením od cla [viz komentář k písm. c)] propuštěny z režimu podmíněného osvobození od cla.

5. Jak tedy uvádí i důvodová zpráva k novele zákona účinné k 1. dubnu 2010, „v případě, že jsou tyto výrobky propuštěny do režimu s podmíněným osvobozením od cla, okamžik dovozu nastane až jejich propuštěním z tohoto režimu“. Vzhledem k tomu, že předmětem daně jsou v souladu s § 7 odst. 1 vybrané výrobky na daňové území Evropské unie dovezené, nejsou vybrané výrobky, které ještě neopustily režim podmíněného osvobození od cla, teoreticky předmětem spotřební daně na daňovém území České republiky, jelikož ještě nebyly dovezeny.

K písm. c)

6. K 1. dubnu 2010 byla zavedena nová definice režimu s podmíněným osvobozením od cla. V souladu se Směrnicí v návaznosti na celní kodex Společenství zahrnuje režim s podmíněným osvobozením od cla následující režimy:

a) vnější tranzit,

b) uskladňování v celním skladu,

c) aktivní zušlechťovací styk v podmíněném systému,

d) přepracování pod celním dohledem,

e) dočasné použití,

f) dočasné uskladnění,

g) umístění zboží do svobodného skladu či svobodného pásma,

h) zvláštní režimy, ve kterých vybrané výrobky podléhají celnímu dohledu.

7. V souladu s čl. 82 celního kodexu Společenství zůstává pod celním dohledem například i zboží propuštěné do volného oběhu s částečným nebo úplným osvobozením od dovozního cla z důvodu jeho použití ke zvláštním účelům. Celní dohled skončí, jakmile přestanou být uplatňovány podmínky stanovené pro toto částečné nebo úplné osvobození, jakmile je zboží vyvezeno nebo zničeno nebo jakmile je povoleno použít zboží pro jiné účely, než jsou účely uvedené v žádosti o částečné nebo úplné osvobození od cla, a dlužné clo je zaplaceno.

K písm. d)

8. Definice vývozu je naplněna v případě, že vybraný výrobek je propuštěn do režimu vývozu nebo do režimu pasivního zušlechťovacího styku a zároveň vystoupí z daňového území Evropské unie [viz komentář k § 2 odst. 1 písm. b)].

9. Jestliže tedy příslušný celní úřad vývozu zruší například režim vývozu, do kterého byly vybrané výrobky navrženy, jelikož mu nebyl ve stanovené lhůtě potvrzen/prokázán výstup zboží z území Evropské unie, nelze daný vybraný výrobek považovat za vyvezený.

K písm. e)

10. Pro účely zákona je nutno rozlišovat režim „podmíněného osvobození od daně“ a „osvobození od daně“. Zatímco osvobození od daně umožňuje osvobodit některé vybrané výrobky za podmínek vymezených zákonem zcela od spotřební daně, režim podmíněného osvobození od daně „pouze“ odkládá vznik povinnosti přiznat a zaplatit spotřební daň až do okamžiku, kdy je vybraný výrobek uveden do volného daňového oběhu [viz komentář k písm. l)].

11. Režim podmíněného osvobození od daně umožňuje výrobu, zpracování, skladování a dopravu bez zatížení vybraných výrobků spotřební daní s tím, že daň bude zaplacena až k okamžiku ukončení tohoto režimu a uvedením do volného daňového oběhu či v okamžiku stanoveném zákonem (viz komentář k § 9). Na druhou stranu se mohou vybrané výrobky vyrábět v daňovém skladu, ve kterém se vybrané výrobky nacházejí právě v režimu podmíněného osvobození od daně, s výjimkou případů uvedených v zákoně (viz komentář k § 19).

12. S účinností od 1. dubna 2010 došlo k upřesnění, že na vybrané výrobky, které jsou v režimu s podmíněným osvobozením od cla, se současně nevztahuje režim podmíněného osvobození od daně. Důvodem je fakt, že vybrané výrobky, které se nacházejí v režimu s podmíněným osvobozením od cla, nejsou ve smyslu definice vývozu uvedené v písmenu b) ještě považovány za dovezené, a tudíž nejsou předmětem daně.

K písm. f)

13. U vybraných výrobků osvobozených od daně (viz komentář k § 11 a 12) nevzniká okamžikem jejich uvedení do volného daňového oběhu povinnost přiznat, vyměřit a zaplatit daň. Vybrané výrobky osvobozené od daně tak mohou být za podmínek uvedených v zákoně osvobozeny od daně. Uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu, aniž by vznikla povinnost přiznat a zaplatit daň, zná zákon též v § 45 odst. 3 a 4. V těchto ustanoveních se však nehovoří o osvobození od daně, a tak by se na vybrané výrobky zde uvedené neměla ustanovení týkající se vybraných výrobků osvobozených od daně vztahovat.

K písm. g)

14. Daňový sklad představuje místo, kde provozovatel daňového skladu může/musí vybrané výrobky za podmínek stanovených zákonem vyrábět, přepracovávat, držet, skladovat, přijímat či odesílat v režimu podmíněného osvobození od daně.

15. Jak již vyplývá z uvedené definice, musí se jednat o konkrétní, prostorově ohraničené místo, které lze nějakým způsobem jednak prostorově vymezit, a rovněž odpovídajícím způsobem zabezpečit před neoprávněným zneužitím.

16. Zároveň se musí jednat o ucelený prostor, jehož hranice nesmějí být přerušeny. Jedinou výjimku představuje situace, kdy daňovým skladem prochází veřejná komunikace.

17. V rámci sjednávání povolení k provozování daňového skladu může správce daně stanovit v tomto povolení, že některé plochy nebo objekty, které se nachází v prostorách daňového skladu, jsou z tohoto skladu vyjmuty, tj. že v těchto vyjmutých objektech/plochách lze například skladovat zboží již uvedené do volného daňového oběhu apod. V těchto případech by však povolení k provozování daňového skladu mělo jasně definovat podmínky fungování takto vyjmutých prostor, především způsob vymezení těchto prostor v rámci daňového skladu, způsob dopravy zboží do těchto prostor apod.

18. Zákon nedefinuje způsob ohraničení ani způsob zajištění kontroly, ty se odvíjí individuálně od konkrétních podmínek místa, kde by měl být daňový sklad zřízen.

19. Vzhledem k tomu, že zákon lze aplikovat pouze na daňovém území České republiky, vztahuje se i tato definice jen na daňové sklady na daňovém území České republiky.

20. Zákon ve své druhé části obsahuje specifická omezení pro daňové sklady pro jednotlivé druhy vybraných výrobků, a to v § 59 pro minerální oleje, v § 78 pro líh, v § 89 pro pivo a v § 99 pro víno a meziprodukty.

K písm. h)

21. Daňový sklad lze provozovat pouze na základě povolení k provozování daňového skladu vydaného místně příslušným správcem daně. Osoba, které je vydáno toto povolení, se pro účely zákona nazývá provozovatel daňového skladu.

22. Provozovatelem daňového skladu může být jak právnická, tak fyzická osoba, která splní podmínky pro vydání povolení k provozování daňového skladu (viz komentář k § 19b a 43c). Provozovatel daňového skladu je odpovědný za provozování daňového skladu, za plnění povinností vyplývajících ze zákona a vydaného povolení.

K písm. i)

23. Další osobou, která smí přijímat vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně, je takzvaný oprávněný příjemce. Na rozdíl od provozovatele daňového skladu může oprávněný příjemce vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození „pouze“ přijímat, a to jen vybrané výrobky dopravené na daňové území České republiky z jiného členského státu.

24. Oprávněný příjemce tak sice přijme vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně (nezatížené spotřební daní jiného členského státu), ale nemůže je dále v tomto režimu skladovat či dále odesílat. K okamžiku přijetí mu tak vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň.

25. Pro přijímání vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně musí daná osoba rovněž získat povolení, a to buď k opakovanému přijímání vybraných výrobků (viz komentář k § 22 a následujícím), nebo k jednorázovému přijetí vybraných výrobků (viz komentář k § 23 a následujícím).

K písm. j)

26. Osoba, která přijímá a užívá vybrané výrobky osvobozené od daně, tj. vybrané výrobky již uvedené do volného daňového oběhu, u kterých nevznikla povinnost daň přiznat a zaplatit, se nazývá pro účely zákona uživatel vybraných výrobků. V zákoně je dále užívána legislativní zkratka „uživatel“.

27. Uživatel rovněž může za podmínek stanovených v § 52a a 53 minerální oleje osvobozené od daně prodávat dalšímu uživateli (viz komentář k § 52a a 53).

28. Uživatelé mají postavení daňových subjektů, které nejsou povinny se registrovat jako plátci daně. Plátcem se však uživatel stává v případě, že použije vybrané výrobky pro jiné účely, než na které se vztahuje osvobození.

K písm. k)

29. V návaznosti na Směrnici byla s účinností od 1. dubna 2010 doplněna obecná definice oprávněného odesílatele.

30. Oprávněný odesílatel může dopravovat vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně z místa dovozu na území České republiky, kde jsou vybrané výrobky propuštěny do režimu volného oběhu, na některé z následujících míst:

a) do daňového skladu na území České republiky nebo na území jiného členského státu,

b) oprávněnému příjemci v jiném členském státě,

c) do místa vývozu v jiném členském státě,

d) příjemci v jiném členském státě, jestliže lze využít osvobození od daně ve smyslu § 12 odst. 1 Směrnice (vybrané výrobky určené k použití v rámci diplomatických nebo konzulárních vztahů, k použití mezinárodními organizacemi, ozbrojenými silami apod.).

Místem dovozu je celní úřad, který rozhodne o propuštění vybraných výrobků do režimu volného oběhu.

31. Podmínky pro schválení osoby oprávněného odesílatele je podle čl. 4 odst. 11 Směrnice oprávněn stanovit členský stát dovozu. Na daňovém území České republiky může být oprávněným odesílatelem fyzická nebo právnická osoba, která však musí být provozovatelem daňového skladu [viz komentář k písm. h) téhož paragrafu].

K písm. l)

32. Toto ustanovení definuje okamžik, kdy se vybrané výrobky považují za uvedené do volného daňového oběhu, tj. okamžik, kdy vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň (viz komentář k § 9) z titulu uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu (jestliže se nejedná o výrobky osvobozené od daně).

33. Okamžik uvedení do volného daňového oběhu se u vybraných výrobků liší v závislosti na tom, zda vybraný výrobek byl dovezen či vyroben v režimu podmíněného osvobození od daně, nebo nikoli.

34. Jestliže není vybraný výrobek dovezen či vyroben v režimu podmíněného osvobození od daně, vzniká v souladu s § 8 daňová povinnost okamžikem samotné výroby nebo dovozu vybraného výrobku. Proto i jakýkoli dovoz a výroba vybraných výrobků mimo režim podmíněného osvobození od daně představuje uvedení těchto vybraných výrobků do volného daňového oběhu.

35. V souladu s čl. 7 odst. 2 písm. b) Směrnice se s účinností od 1. dubna 2010 stanoví, že uvedením do volného daňového oběhu je také jakékoli držení vybraných výrobků mimo režim podmíněného osvobození od daně, jestliže z nich nebyla vybrána daň nebo nebyly oprávněně nabyty bez daně, resp. jestliže jejich držitel nemůže tuto skutečnost prokázat.

K písm. m)

36. Daňová povinnost vzniká výrobou vybraných výrobků na daňovém území Evropské unie nebo dovozem vybraných výrobků na daňové území Evropské unie (viz komentář k § 8).

37. Daňovou povinností je výše daně, která musí být přiznána a zaplacena z vybraných výrobků ve smyslu § 9.

38. Termín „daňová povinnost“ je v zákoně využíván i ve vztahu k vybraným výrobkům osvobozeným od daně, a proto je v tomto ustanovení vymezen i u těchto vybraných výrobků.

K písm. n)

39. Novela účinná k 1. lednu 2014 zakotvila v tomto ustanovení definici klasifikace NACE pro účely spotřebních daní.

K písm. o)

40. Kódy nomenklatury jsou rozhodujícím rozlišujícím kritériem jak pro vymezení předmětu daně u všech vybraných výrobků vyjma tabákových výrobků, tak pro stanovení sazby či stanovení povinnosti barvení/značkování apod. Proto je v tomto ustanovení kód nomenklatury explicitně definován, a to s odkazem na nařízení 2658/87/EHS, ve znění platném k 1. lednu 2002.

K písm. p)

41. Místem pobytu státního občana České republiky se pro účely tohoto zákona rozumí adresa místa jeho trvalého pobytu. V případě ostatních fyzických osob je adresou místo pobytu.

42. Fyzické osoby, které jsou daňovými subjekty a které nemají pobyt na území České republiky, musí oznámit správci daně adresu pro doručování.

K písm. q)

43. Základem pro výpočet spotřební daně je, s výjimkou tabákových výrobků, resp. cigaret (viz § 102), „množství vybraného výrobku“, a to vyjádřené v měřicích jednotkách uvedených v části druhé zákona.

44. Množství minerálních olejů se vyjadřuje obecně v tisíci litrech při teplotě 15 °C. Výjimku tvoří těžké topné oleje uvedené v § 45 odst. 1 písm. c) a zkapalnělé ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) až g), u kterých se množství vyjadřuje v tunách čisté hmotnosti (viz § 47). Množství lihu se vyjadřuje v hektolitrech etanolu při teplotě 20 °C (viz § 69). Množství piva a vína se vyjadřuje v hektolitrech (viz § 84 a 95).

45. Množství vybraných výrobků musí být měřeno způsobem stanoveným zákonem o metrologii. Kromě toho, v případě daňových skladů musí již návrh na vydání povolení provozovat daňový sklad obsahovat i prohlášení o způsobu zajištění jejich ověřování měřidel a jejich kalibrací [viz komentář k § 20 odst. 2 písm. c)].

K písm. r)

46. Toto ustanovení explicitně vymezuje daňově zvýhodněné pilotní projekty. Veškeré daňově zvýhodněné pilotní projekty musí být schváleny Ministerstvem životního prostředí České republiky i Ministerstvem financí České republiky. Novela zákona účinná od 1. května 2011 ze zvýhodněných pilotních projektů vyloučila směsi těžkých plynových olejů s vodou, tj. tak zvanou emulzní naftu, která byla zároveň osvobozena od spotřební daně podle § 49 odst. 17 (viz komentář ke zrušenému § 49 odst. 17 a Přechodným ustanovením, body 3 a 4). Vyloučení emulsní nafty ze zvýhodněných pilotních projektů a zrušení osvobození je v důvodové zprávě k novele zákona účinné od 1. dub-na 2011 odůvodněno tím, že výroba emulsní nafty se v praxi natolik rozšířila, že nesplňuje povahu pilotního projektu a dochází k významnému propadu inkasa spotřební daně a z hlediska přínosů pro životní prostředí se v současnosti lépe jeví biopaliva.

47. V případě palivové směsi na základě lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného bylo novelou č. 221/2011 Sb. doplněno, že tento líh musí splňovat kritéria udržitelnosti biopaliv podle zákona o ochraně ovzduší.

K písm. s)

48. V souladu s čl. 7 odst. 4 Směrnice se vybrané výrobky považují za znehodnocené, úplně zničené nebo nenahraditelně ztracené, jestliže již nemohou být použity jako předmět spotřební daně (tj. jako vybrané výrobky).

49. Zákon ani Směrnice však již nevymezují, jak chápat „prokazatelně nepředvídatelnou a neodvratitelnou událost“. Výklad pojmu „v důsledku vyšší moci“ je obsažen v rozsudku SDEU. SDEU se k této otázce vyjádřil následovně:

(40) Vzhledem k výše uvedeným úvahám je na první položenou otázku nutno odpovědět, že pojem „vyšší moc“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 92/12 se vztahuje k událostem nezávislým na vůli oprávněného skladovatele, neobvyklým a nepředvídatelným, jejichž důsledkům nemohlo být ani přes veškerou vynaloženou řádnou péči zabráněno. Podmínka, podle níž události musí být nezávislé na vůli oprávněného skladovatele, se neomezuje na události mimo jeho kontrolu ve smyslu hmotném nebo fyzikálním, ale vztahuje se i k událostem, u nichž je patrné, že objektivně nepodléhají kontrole oprávněného skladovatele nebo se nacházejí mimo oblast jeho odpovědnosti.

…

(44) Na druhou položenou otázku je tudíž nutno odpovědět, že ztráty části výrobků, které unikly z ropovodu v důsledku jejich kapalné povahy a vlastností půdy, do níž unikly, které zabránily jejich zpětnému získání, nemohou být považovány za „ztráty způsobené povahou výrobků“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 druhé věty směrnice 92/12. (C-314/06 Société Pipeline Méditerranée et Rhône)

Novelou účinnou k 1. lednu 2014 došlo k legislativně technické úpravě, která má za cíl usnadnění použití vymezeného pojmu v textu zákona. Tato úprava nepřinesla žádnou změnu v chápání pojmu „nepředvídatelná ztráta nebo znehodnocení“.

K písm. t)

50. Toto ustanovení ve znění účinném do 31. prosince 2013 obsahovalo definici „daňového zástupce pro zasílání vybraných výrobků“ uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě fyzické nebo právnické osobě s místem pobytu či sídlem na území České republiky, která nepodniká ani nevykonává samostatnou hospodářskou činnost. V těchto případech musí odesílatel z jiného členského státu ustanovit svého daňového zástupce pro zasílání vybraných výrobků (viz komentář k § 33).

51. Novela účinná od 1. ledna 2014 zrušila tuto definici s odkazem na její nadbytečnost. Vymezení pojmu daňového zástupce pro zasílání vybraných výrobků je obsaženo v § 33 odst. 3, kde jedině se tento institut objevuje. V návaznosti na vypuštění této definice došlo k přečíslování zbývajících definic obsažených v tomto paragrafu. Do písmene t) tak byla přesunuta definice „výroby“ původně obsažená v písmenu u).

52. Aby daný proces představoval pro účely zákona „výrobu“, musí buďto vzniknout zcela nový výrobek podléhající spotřební dani, nebo musí v rámci tohoto procesu vzniknout jiný vybraný výrobek, který je jiným předmětem daně než původní vybraný výrobek, z něhož nový výrobek vznikl.

53. V případě minerálních olejů postačí, aby v rámci procesu došlo ke změně kódu nomenklatury daného minerálního oleje.

54. S účinností od 1. dubna 2010 byly z definice výroby, resp. výjimek z výroby, vyjmuty případy týkající se pouze minerálních olejů, které jsou přesunuty do speciální části zákona týkající se minerálních olejů. V obecné části je pouze umístěn odkaz na § 45 odst. 12.

55. V souladu s § 45 odst. 12 se za výrobu minerálních olejů nepovažuje:

a) smíchání minerálních olejů již uvedených do volného daňového oběhu v běžných nádržích motorových dopravních prostředků na čerpacích stanicích,

b) smíchání minerálních olejů již uvedených do volného daňového oběhu ve skladovacích nádržích čerpacích stanic, pokud se jedná o minerální oleje, u nichž již byla zaplacena spotřební daň, jejíž sazba není nižší než sazba daně u vzniklé směsi.

56. Výkladů pojmu „výroba“ se dotkl i NSS:

Z této legální definice je patrné, že výrobou se rozumí proces, kdy daný výrobek vznikne, a v tomto ohledu nelze pominout postup na straně dodavatele stěžovatelky, jenž zpracoval tabákovou surovinu do podoby finálního výrobku určeného pro maloobchodní prodej (s deklarovaným použitím pro vykuřování skleníků). Není proto sporu o tom, že se jedná o výrobek odlišný od původního zboží – tabákové suroviny a tvrzení stěžovatelky, že na tabákové surovině nebylo provedeno žádné zpracování, nemůže obstát. (NSS 9 Afs 88/2008-99)

57. Jak uvádí Ing. Ondřej Denkstein[2], za výrobu vybraných výrobků je tak nutno považovat například následující případy:

a) z ropy vznikne pohonná hmota (například benzin, motorová nafta) nebo topné medium (například lehký nebo těžký topný olej),

b) smícháním benzinu, který je předmětem spotřební daně podle § 45 odst. 1 písm. a) zákona a je zatříděn do kódu celního sazebníku 2710 11 41, s lihem vznikne lihobenzinová směs, která je sice rovněž zatříděna do kódu celního sazebníku 2710 11 41, ale je předmětem spotřební daně podle § 45 odst. 2 písm. d) zákona,

c) smícháním motorové nafty (kód 2710 19 41) s metylesterem řepkového oleje vznikne směsná nafta (kód celního sazebníku 3824 90 99).

K písm. u)

58. Vzhledem k přečíslování tohoto paragrafu v důsledku vypuštění definice „daňového zástupce pro zasílání vybraných výrobků“ z písmene t) se mělo do písmene u) přesunout ustanovení písmena v) ve znění účinném do 31. prosince 2013, které obsahovalo vymezení „bankovní záruky“ pro účely zajištění daně. Jelikož však obč. zák. v § 2029 a násl. zavedl nový institut „finanční záruka“, z něhož začal vycházet i tento zákon [viz komentář k § 21 odst. 1 písm. b)], byla definice bankovní záruky vypuštěna.

59. Namísto toho byla k 1. lednu 2014 do písmene u) v návaznosti na skutečnost, že obč. zák. již neobsahuje definici pojmu „domácnost“, vložena definice nového pojmu, kterým je společně hospodařící domácnost. Jak vyplývá z důvodové zprávy k tomuto ustanovení, „tato definice je přejata ze současného občanského zákoníku, tudíž nedochází k věcné změně. Důvodem pro použití a definici tohoto konkrétního pojmu je využití téhož pojmu, jež zavádí také zákon o daních z příjmů.“

Související ustanovení k písm. b):

§ 8 – vznik daňové povinnosti, § 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 17 – zdaňovací období, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 34 – dovoz vybraných výrobků, § 63 – dovoz minerálních olejů, § 108 – dovoz tabákových výrobků v rámci podnikatelské činnosti

Související ustanovení k písm. c):

§ 8 – vznik daňové povinnosti, § 19 odst. 6 – podmíněné osvobození od daně

Související ustanovení k písm. d):

§ 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27e – nedostupnost elektronického systému při vývozu, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 64 – vývoz minerálních olejů, § 134d – vývoz vybraných minerálních olejů, § 134o – vývoz některých dalších minerálních olejů

Související ustanovení k písm. e):

§ 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 11 – osvobození od daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 21 – zajištění daně, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 26 – návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27d – nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27e – nedostupnost elektronického systému při vývozu, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 28 – porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy, § 58a – doprava minerálních olejů v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky

Související ustanovení k písm. f):

§ 11 – osvobození od daně, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13 – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 15 – vracení daně osobám požívajícím výsad a imunit, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 71 – osvobození od daně z lihu, § 72 – uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu, § 86 – osvobození od daně z piva, § 97 – osvobození od daně z vína a meziproduktů, § 105 – osvobození od daně z tabákových výrobků

Související ustanovení k písm. g):

§ 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 21 – zajištění daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 59 – uplatnění režimu podmíněného osvobození od daně pro minerální oleje

Související ustanovení k písm. h):

§ 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 21 – zajištění daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 59 – uplatnění režimu podmíněného osvobození od daně pro minerální oleje

Související ustanovení k písm. i):

§ 9 – vznik povinnosti přiznat a zaplatit daň, § 21 – zajištění daně, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy

Související ustanovení k písm. j):

§ 11 – osvobození od daně, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13 – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 15 – vracení daně osobám požívajícím výsad a imunit, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 53 – nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 71 – osvobození od daně z lihu, § 72 – uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu, § 86 – osvobození od daně z piva, § 97 – osvobození od daně z vína a meziproduktů, § 105 – osvobození od daně z tabákových výrobků

Související ustanovení k písm. k):

§ 9 – vznik povinnosti přiznat a zaplatit daň, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 21 – zajištění daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 34 – dovoz vybraných výrobků, § 63 – dovoz minerálních olejů

Související ustanovení k písm. l):

§ 4 – plátce daně, § 9 – vznik povinnosti přiznat a zaplatit daň, § 28 – porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy, § 29 – doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání, § 33 – zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 34 – dovoz vybraných výrobků

Související ustanovení k písm. m):

§ 7 – předmět daně, § 8 – vznik daňové povinnosti

Související ustanovení k písm. o):

§ 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 67 – předmět daně z lihu, § 81 – předmět daně z piva, § 93 – předmět daně z vína a meziproduktů, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134w – vymezení základních pojmů

Související ustanovení k písm. p):

§ 33 – zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků

Související ustanovení k písm. q):

§ 47 – základ daně z minerálních olejů, § 69 – základ daně z lihu, § 84 – základ daně z piva, § 95 – základ daně z vína a meziproduktů

Související ustanovení k písm. r):

§ 49 odst. 14, 17 a 21 – osvobození od daně z minerálních olejů

Související ustanovení k písm. s):

§ 4 odst. 1 písm. b) – plátci daně, § 9 odst. 3 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 28 – porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy

Související ustanovení k písm. t):

§ 33 – zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků

Související ustanovení k písm. u):

§ 7 – předmět daně, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 45 odst. 12 – výroba minerálních olejů

Související předpisy:

zákon o metrologii

Literatura:

Denkstein, O. K některým otázkám zákona o spotřebních daních. Finanční, daňový a účetní bulletin, 2004, č. 4.

Evropské právní předpisy:

čl. 4 Směrnice, – celní kodex Společenství, – nařízení 2658/87/EHS

Judikatura:

NSS 9 Afs 88/2008-99:

Mimo výše uvedené Nejvyšší správní soud pro úplnost připomíná, že otázkou zpracování, resp. posouzení „výroby“ se již zabýval např. ve svém rozsudku ze dne 24. 6. 2005, č. j. 5 Afs 161/2004-66, publikovaném pod č. 1050/2007 Sb. NSS, v němž vyslovil, že „pokud žalobce nakoupenou surovinu dále přesíval, třídil, rozvažoval, balil a konečný produkt označil názvem, který předurčoval jeho účel použití, zhotovoval předmět – výrobek určený k odbytu, tedy vyráběl“.

V uvedeném případě se sice jednalo o věc skutkově odlišnou (naplnění podmínek pro registraci plátce ke spotřebním daním z tabákových výrobků) a vztahující se k předchozí právní úpravě (zákonu č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních), nicméně výchozí premisy citovaného rozsudku lze užít i pro nyní projednávanou věc.

Podle § 3 písm. s) zákona o spotřebních daních se výrobou rozumí proces, při kterém:

1. 1. vybraný výrobek vznikne,

2. 2. z vybraného výrobku, který je předmětem daně, vznikne vybraný výrobek, který je jiným předmětem daně,

3. 3. z minerálního oleje, který je uvedený pod jedním kódem nomenklatury, vznikne minerální olej, který je uveden pod jiným kódem nomenklatury.

Z této legální definice je patrné, že výrobou se rozumí proces, kdy daný výrobek vznikne, a v tomto ohledu nelze pominout postup na straně dodavatele stěžovatelky, jenž zpracoval tabákovou surovinu do podoby finálního výrobku určeného pro maloobchodní prodej (s deklarovaným použitím pro vykuřování skleníků). Není proto sporu o tom, že se jedná o výrobek odlišný od původního zboží – tabákové suroviny a tvrzení stěžovatelky, že na tabákové surovině nebylo provedeno žádné zpracování, nemůže obstát.

Judikatura evropských soudů:

C-314/06 Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR):

(22) Podle čtvrtého bodu odůvodnění směrnice 92/12 musí být vznik daňové povinnosti ke spotřební dani stejný ve všech členských státech, aby se zajistilo vytvoření a fungování vnitřního trhu. V míře, v níž je pojem „vyšší moc“ faktorem, který může případně přispět k určení vzniku daňové povinnosti ke spotřební dani, nabývá tento pojem nutně nezávislou povahu a je nutno zajistit jeho jednotný výklad ve všech členských státech.

(23) Podle ustálené judikatury vytvořené v různých souvislostech, například v kontextu zemědělské právní úpravy nebo pravidel stanovení procesních lhůt uvedených v článku 45 statutu SD, není pojem vyšší moci omezen na absolutní nemožnost, ale musí být chápán ve smyslu neobvyklých a nepředvídatelných událostí nezávislých na vůli hospodářského subjektu, jejichž důsledkům nemohlo být zabráněno ani přes veškerou vynaloženou řádnou péči (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 15. prosince 1994, Bayer v. Komise, C-195/91 P, Recueil, s. I 5619, bod 31, jakož i ze dne 17. října 2002, Parras Medina, C-208/01, Recueil, s. I 8955, bod 19, a citovanou judikaturu).

(24) Z toho vyplývá, jak již Soudní dvůr upřesnil, že pojem vyšší moci obsahuje objektivní složku, která spočívá v neobvyklých událostech nezávislých na vůli hospodářského subjektu, a subjektivní složku, která spočívá v povinnosti dotčeného subjektu zabezpečit se proti následkům neobvyklé události tím, že učiní vhodná opatření, aniž by však podstoupil nepřiměřené oběti (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Bayer v. Komise, bod 32, a usnesení Soudního dvora ze dne 18. ledna 2005, Zuazaga Meabe v. OHIM, C-325/03 P, Sb. rozh. s. I 403, bod 25).

(25) Ustálená judikatura ovšem rovněž stanoví, že jelikož pojem vyšší moci nemá totožný obsah v různých oblastech uplatňování práva Společenství, musí být jeho význam určen v závislosti na právním rámci, v němž se mají projevit jeho účinky (viz rozsudky ze dne 13. října 1993, An Bord Bainne a Inter-Agra, C-124/92, Recueil, s. I 5061, bod 10, jakož i ze dne 29. září 1998, First City Trading a ostatní, C-263/97, Recueil, s. I 5537, bod 41).

(26) Je tudíž třeba zkoumat, zda ohledně pojmu „vyšší moc“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 92/12 vyžaduje systematika a účel této směrnice, aby pojmové znaky vyšší moci, jak vyplývají z judikatury citované v bodě 23 tohoto rozsudku, byly vykládány a uplatňovány zvláštním způsobem.

(27) V tomto ohledu vyplývá z prvního a čtvrtého bodu odůvodnění směrnice 92/12, že je jejím cílem zajistit vytvoření a fungování vnitřního trhu pro výrobky podléhající spotřební dani, a za tímto účelem vytvořit obecný režim, v němž musí být vznik daňové povinnosti ve všech členských státech stejný.

(28) Na základě čl. 5 odst. 1 směrnice 92/12 podléhají spotřební dani výrobky uvedené v čl. 3 odst. 1 této směrnice, k nimž patří i minerální oleje, od okamžiku jejich výroby na území Společenství nebo od okamžiku jejich dovozu na toto území. Zatímco skutečností, která zakládá povinnost ke spotřební dani, je výroba na území Společenství nebo dovoz na toto území, povinnost k jejímu zaplacení vzniká na základě čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice teprve dnem propuštění výrobků pro domácí spotřebu nebo dnem zjištění manka, které podléhá spotřební dani podle čl. 14 odst. 3 téže směrnice. Propuštěním výrobků pro domácí spotřebu podle uvedeného čl. 6 odst. 1 se rozumí každé opuštění, včetně neoprávněného, režimu s podmíněným osvobozením od daně.

(29) Článek 14 odst. 3 směrnice 92/12 stanoví, že aniž je dotčen článek 20 této směrnice, vyměří se spotřební daň v případě mank jiných než mank způsobených ztrátami podle odst. 1 zmíněného čl. 14, a v případě ztrát, na které nebylo přiznáno osvobození podle odst. 1, na základě sazeb platných v dotyčných členských státech v okamžiku, kdy ke ztrátě řádně zjištěné příslušnými orgány došlo, popřípadě v okamžiku, kdy bylo zjištěno manko.

(30) Z ustanovení zmíněných v předchozích dvou bodech vyplývá v jejich vzájemném spojení, že minerální oleje podléhají spotřební dani pouze z důvodu jejich výroby na území Společenství nebo dovozu na toto území a že povinnost ke spotřební dani v zásadě vzniká rovněž v případě mank a ztrát, pro které nebylo příslušnými orgány přiznáno osvobození. Osvobození upravené v čl. 14 odst. 1 v první větě směrnice 92/12 ohledně ztrát způsobených vyšší mocí představuje výjimku z tohoto obecného pravidla, kterou je, jak uvedla generální advokátka v bodu 43 svého stanoviska, třeba vykládat restriktivně.

(31) Výklad pojmu vyšší moci, který Soudní dvůr podal v jiných oblastech práva Společenství, připomenutý v bodě 23 tohoto rozsudku, se musí uplatnit též v rámci čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 92/12. Oprávněný skladovatel může tudíž požadovat osvobození stanovené tímto ustanovením pouze tehdy, jestliže prokáže existenci událostí nezávislých na jeho vůli, neobvyklých a nahodilých, jejichž důsledkům nemohlo být i přes veškerou vynaloženou řádnou péči zabráněno.

(32) V tomto ohledu je však třeba mít za to, že, jak uvedla Komise Evropských společenství, použití těchto podmínek v kontextu čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 92/12 nesmí mít za následek uložení absolutní odpovědnosti oprávněnému skladovateli za ztráty výrobků nacházejících se v režimu s podmíněným osvobozením od daně.

(33) Zejména se podmínka, podle níž události související s těmito ztrátami musí být nezávislé na vůli oprávněného skladovatele, neomezuje na události mimo jeho vůli ve smyslu hmotném nebo fyzikálním. Tato podmínka musí být spíše vykládána jako podmínka týkající se okolností, u nichž je patrné, že nejsou pod kontrolou oprávněného skladovatele nebo se nacházejí mimo oblast jeho odpovědnosti (ohledně naposled uvedeného aspektu viz obdobně rozsudek ze dne 5. února 1987, Denkavit, 145/85, Recueil, s. 565, bod 16).

(34) Co se týče okolností sporu v původním řízení, ze spisu předloženého Soudnímu dvoru vyplývá, že SPMR tvrdila před vnitrostátními soudy, že úniky, jež postihly daný ropovod, a posléze prasknutí tohoto ropovodu, které vedly ke ztrátám, ohledně nichž tato společnost podle vlastního tvrzení získala nárok na osvobození od daní, lze připsat na vrub korozi způsobující trhlinky, která byla v rozhodné době neznámým fenoménem, a tudíž nemohla být zjištěna technickými prostředky, jež byly tehdy k dispozici.

(35) I kdyby byl za technické závady zařízení v zásadě zodpovědný ten, kdo je provozuje, nebylo by možno vyloučit, že lze korozi typu popsaného v předcházejícím bodě považovat za případ „vyšší moci“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 92/12, jelikož to, že nastane, nebylo možno žádným způsobem předvídat při stavu dostupných technických znalostí v této době, a tudíž se vymykalo jakékoli možnosti kontroly ze strany oprávněného skladovatele. Vnitrostátním soudům přísluší zkoumat, zda byly tyto podmínky splněny ve věci projednávané v původním řízení.

(36) Co se týče podmínky, podle níž musí oprávněný skladovatel prokázat požadovanou řádnou péči, SPMR a Komise tvrdí, že tato podmínka byla splněna, jelikož je prokázáno, že se daný hospodářský subjekt řídil příslušnými technickými předpisy.

(37) Třebaže dodržování technických předpisů týkajících se kvality, konstrukce, údržby a provozování ropovodu může být považováno za nutnou podmínku ke konstatování existence chování s řádnou péčí, není samo o sobě rozhodující. Dostatečná řádná péče předpokládá kromě toho trvalou činnost zaměřenou na zjišťování a vyhodnocování možných rizik, jakož i schopnost přijmout odpovídající a účinná opatření s cílem zabránit, aby se tato rizika projevila.

(38) Kromě toho ani skutečnost, že podle článku 12 směrnice 92/12 zřizování a provoz skladů s daňovým dozorem jako například ropovodu za takových okolností, jako jsou okolnosti sporu v původním řízení, podléhají schválení příslušných orgánů členských států, ani skutečnost, že je oprávněný skladovatel povinen splnit požadavky, jejichž výčet je podán v čl. 13 této směrnice, zejména požadavek souhlasu s veškerým sledováním zboží, ani skutečnost, že z čl. 15 odst. 3 druhého pododst. téže směrnice týkajícího se možnosti zproštění – pro přepravu minerálních olejů produktovody – povinnosti poskytnout jistotu k pokrytí rizik spojených s přepravou uvnitř Společenství a že zákonodárce Společenství považuje přepravu ropovodem za bezpečnou, nepředstavují faktory relevantní pro určení, zda byly splněny podmínky ohledně existence zásahu vyšší moci. Jak zdůraznila generální advokátka v bodech 46 a 47 svého stanoviska, na jedné straně schválení oprávněného skladovatele, jakož i kontroly, jimž je podroben, jako například kontroly stanovené ve zmíněném čl. 13, mají pouze zajistit, že tento skladovatel dosahuje míry spolehlivosti vyžadované u režimu s podmíněným osvobozením od daně, a na druhé straně skutečnost, že příslušné orgány členského státu udělily povolení ke zřízení a provozování skladu s daňovým dozorem, nečiní tento stát spoluodpovědným za spotřební daň z výrobků, které byly předmětem ztráty v důsledku technického selhání schváleného způsobu přepravy.

(39) Konečně nelze tvrdit, že spotřební dani nepodléhají výrobky ztracené, a to z toho důvodu, že nebyly nikdy propuštěny pro domácí spotřebu, jak to požaduje čl. 6 odst. 1 směrnice 92/12 jakožto podmínku pro vznik daňové povinnosti. Jak bylo uvedeno v bodu 30 tohoto rozsudku, minerální oleje jsou podrobeny spotřební dani pouze z důvodu jejich výroby na území Společenství nebo dovozu na toto území, a povinnost ke spotřební dani vzniká rovněž v případě mank a ztrát, pro které nebylo příslušnými orgány přiznáno osvobození. Z toho plyne, že propuštění pro domácí spotřebu není rozhodující skutečností pro vznik daňového dluhu.

(40) Vzhledem k výše uvedeným úvahám je na první položenou otázku nutno odpovědět, že pojem „vyšší moc“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 92/12 se vztahuje k událostem nezávislým na vůli oprávněného skladovatele, neobvyklým a nepředvídatelným, jejichž důsledkům nemohlo být ani přes veškerou vynaloženou řádnou péči zabráněno. Podmínka, podle níž události musí být nezávislé na vůli oprávněného skladovatele, se neomezuje na události mimo jeho kontrolu ve smyslu hmotném nebo fyzikálním, ale vztahuje se i k událostem, u nichž je patrné, že objektivně nepodléhají kontrole oprávněného skladovatele nebo se nacházejí mimo oblast jeho odpovědnosti.

(41) Položením druhé otázky se chce předkládající soud dozvědět, zda mohou být ztráty části ropných produktů uniklých z ropovodu v důsledku jejich kapalné povahy a vlastností půdy, do níž unikly, které zabránily jejich zpětnému získání, považovány za „ztráty způsobené povahou výrobků“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 druhé věty směrnice 92/12.

(42) Podle svého znění se toto ustanovení vztahuje pouze na ztráty způsobené povahou výrobků, k nimž došlo v rámci určitých operací uvedených v taxativním výčtu, k nimž patří i přeprava. Zatímco pojem ztrát způsobených povahou výrobků může, jak poznamenala italská vláda, zahrnout takzvané „technické“ ztráty, nelze jej rozšířit na ztráty vzniklé v důsledku nehody.

(43) Navíc vzhledem k tomu, že se osvobození od daně stanovené pro takovéto přirozené ztráty liší od osvobození stanoveného v čl. 14 odst. 1 první větě směrnice 92/12 pro ztráty, které lze připsat nepředvídatelné události nebo vyšší moci, nelze prvně zmíněné osvobození vykládat rozšiřujícím způsobem tak, aby zahrnulo situace, za nichž nejsou splněny podmínky umožňující jeho uplatnění.

(44) Na druhou položenou otázku je tudíž nutno odpovědět, že ztráty části výrobků, které unikly z ropovodu v důsledku jejich kapalné povahy a vlastností půdy, do níž unikly, které zabránily jejich zpětnému získání, nemohou být považovány za „ztráty způsobené povahou výrobků“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 druhé věty směrnice 92/12.

§ 4

Plátce daně

(1) Plátcem je právnická nebo fyzická osoba,

a) která je provozovatelem daňového skladu, oprávněným příjemcem, oprávněným odesílatelem nebo výrobcem, jíž vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit v souvislosti s uvedením vybraných výrobků do volného daňového oběhu (§ 9 odst. 1), nebo v souvislosti se ztrátou nebo znehodnocením vybraných výrobků dopravovaných v režimu podmíněného osvobození od daně [§ 9 odst. 3 písm. a)],

b) jíž vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit

1. 1. při dovozu (§ 9 odst. 2),

2. 2. v případě použití vybraných výrobků osvobozených od daně pro jiné účely, než na které se osvobození od daně vztahuje [§ 9 odst. 3 písm. b)],

3. 3. v případě použití vybraných výrobků, u nichž byla vrácena daň, pro jiné účely, než na které se vrácení daně vztahuje [§ 9 odst. 3 písm. c)],

4. 4. v případě ztráty nebo znehodnocení vybraných výrobků [§ 9 odst. 3 písm. d)],

c) která uplatňuje nárok na vrácení daně, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 15, 15a, 55 až 57),

d) která poskytla zajištění daně při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, při níž došlo k porušení tohoto režimu [§ 9 odst. 3 písm. f) a § 28]; za daň společně a nerozdílně odpovídá také právnická nebo fyzická osoba, která se na porušení tohoto režimu podílela, pokud si byla tohoto porušení vědoma nebo pokud lze důvodně předpokládat, že si ho vědoma být měla,

e) jíž vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit při přijetí vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání nebo určených k plnění úkolů veřejnoprávního subjektu nebo při ukončení dopravy vybraných výrobků určených pro účely podnikání [§ 9 odst. 3 písm. g)],

f) která skladuje nebo dopravuje vybrané výrobky, aniž prokáže, že se jedná o vybrané výrobky pro osobní spotřebu, nebo uvádí do volného daňového oběhu vybrané výrobky, aniž prokáže, že se jedná o vybrané výrobky zdaněné, nebo pokud neprokáže způsob jejich nabytí oprávněně bez daně; za daň společně a nerozdílně odpovídá také právnická nebo fyzická osoba, která se na uvedeném skladování nebo dopravě podílela,

g) které vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit při pozbytí vlastnického práva k nezdaněným vybraným výrobkům a podobně (§ 9 odst. 4), nebo

h) která je zástupcem pro zasílání vybraných výrobků z jiného členského státu na daňové území České republiky; pokud osoba uvedená v § 33 odst. 2 neustanoví zástupce pro zasílání vybraných výrobků nebo pokud ustanovený zástupce pro zasílání vybraných výrobků nesplní povinnosti uvedené v § 33e odst. 1, stává se plátcem daně příjemce.

(2) Osoba s výjimkou osob uvedených v odstavci 1 písm. b) bodech 1 a 3 a písm. f) a v § 14 odst. 2 a 3 je povinna se registrovat jako plátce nejpozději do dne vzniku první povinnosti daň přiznat a zaplatit. Osoba uplatňující nárok na vrácení daně je povinna se registrovat u celního úřadu nejpozději do dne, kdy poprvé uplatní nárok na vrácení daně, není-li již jako plátce daně registrována. Plátce je povinen se registrovat ke každé dani samostatně.

(3) V případě uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu odpovídá společně a nerozdílně za daň kromě plátce daně uvedeného v odstavci 1 písm. a) také právnická nebo fyzická osoba, jejímž jménem byly vybrané výrobky do volného daňového oběhu uvedeny. V případě, že uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu bylo neoprávněné, odpovídá za daň společně a nerozdílně také právnická nebo fyzická osoba, která se na tomto neoprávněném uvedení do volného daňového oběhu podílela.

(4) V případě dovozu odpovídá společně a nerozdílně za daň kromě plátce daně uvedeného v odstavci 1 písm. b) bodě 1 také právnická nebo fyzická osoba, jejímž jménem byly vybrané výrobky dovezeny. V případě, že dovoz vybraných výrobků byl neoprávněný, odpovídá za daň společně a nerozdílně také právnická nebo fyzická osoba, která se na tomto dovozu podílela.

(5) Pro účely odstavce 1 písm. f) se za množství vybraných výrobků pro osobní spotřebu považuje množství, které nepřesahuje u

a) minerálních olejů, s výjimkou zkapalněných ropných plynů dopravovaných v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně, množství dopravované v běžných nádržích (§ 63 odst. 2) zvýšené o 20 l,

b) zkapalněných ropných plynů v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně 5 tlakových nádob,

c) lihovin podle přímo použitelného předpisu Evropské unie upravujícího definici a popis lihovin 10 l konečných výrobků,

d) piva 110 l,

e) meziproduktů 20 l,

f) vína 90 l, z toho u šumivých vín 60 l,

g) cigaret 800 kusů,

h) cigarillos nebo doutníků o hmotnosti nejvýše 3 g/kus 400 kusů,

i) ostatních doutníků 200 kusů,

j) tabáku ke kouření 1 kg.

(6) Pro posouzení, zda se v případě podle odstavce 1 písm. f) jedná o vybrané výrobky pro osobní spotřebu nebo pro účely podnikání, se použije ustanovení odstavce 5. Zároveň se pro tyto účely použije ustanovení § 32 odst. 2, 4 a 5 obdobně.

K § 4

1. Toto ustanovení definuje osoby a podmínky, za kterých se tyto osoby stávají plátcem daně, a to ve vztahu ke všem druhům spotřebních daní uvedených v zákoně. Kromě plátců vymezených v tomto paragrafu jsou plátci ve vztahu k jednotlivým spotřebním daním dále vymezeni v části druhé tohoto zákona. V § 44 jsou uvedeny další osoby, které jsou plátcem daně z minerálních olejů, v § 66 jsou uvedeni plátci daně z lihu, v § 80 jsou vymezeny povinnosti osob pro domácí výrobu piva, v § 92 jsou blíž specifikovány povinnosti fyzických osob vyrábějících výhradně tiché víno a v § 100c plátci daně z tabákových výrobků.

K odst. 1

2. Toto ustanovení obsahuje konečný výčet osob, které jsou plátci daně, tj. osobami, kterým vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň.

K odst. 1 písm. a)

3. Nejširší kategorií plátců jsou osoby, které uvádějí vybrané výrobky do volného daňového oběhu a z tohoto titulu jim vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň. Do této kategorie tedy spadají především:

a) provozovatelé daňového skladu [viz komentář k § 3 písm. h)],

b) oprávnění příjemci [viz komentář k § 3 písm. i)],

c) výrobci, kteří vyrábějí vybrané výrobky mimo daňový sklad [viz komentář k § 3 písm. l)],

d) oprávnění odesilatelé [viz komentář k § 3 písm. k)].

4. Výše uvedené osoby jsou rovněž plátci daně ve vztahu ke ztrátám nebo znehodnocením vybraných výrobků dopravovaných v režimu podmíněného osvobození od daně, jestliže se nejedná o nepředvídatelnou ztrátu nebo znehodnocení [viz komentář k § 3 písm. s) a § 9 odst. 3 písm. a)].

K odst. 1 písm. b)

5. Plátcem daně je rovněž jakákoli právnická osoba, která dovezla vybrané výrobky na daňové území České republiky, přičemž vybrané výrobky byly po propuštění do celního režimu volného oběhu uvedeny do volného daňového oběhu (viz komentář k § 9 odst. 2). Naopak v případě dovozu vybraných výrobků uvedených do režimu podmíněného osvobození od daně vzniká povinnost přiznat a zaplatit následně daň až okamžikem jejich uvedení do volného daňového oběhu (jestliže povinnost přiznat daň nevznikne z jiných důvodů uvedených v § 9). Osoba, která se stala plátcem z důvodu dovozu zboží, není povinna se registrovat k dani, daň je jí vyměřena místně příslušným celním úřadem v rámci celního řízení.

6. Plátcem s povinností se zaregistrovat u místně příslušného celního úřadu se stává osoba uživatele, která použije vybrané výrobky osvobozené od daně [viz komentář k § 3 písm. f)] pro jiné účely, než na které se vztahuje dané osvobození.

7. Rovněž osoba, která použije vybrané výrobky, u nichž byla vrácena daň, pro jiné účely, než na které se vztahuje vrácení daně, se stává plátcem daně. V tomto případě taková osoba není povinna se zaregistrovat k dani.

8. Plátcem s povinností se zaregistrovat u místně příslušného celního úřadu se stává osoba, které vznikla povinnost přiznat a zaplatit daň z důvodu vzniku ztráty nebo znehodnocení vybraných výrobků, jestliže se nejedná o nepředvídatelnou ztrátu nebo znehodnocení [viz komentář k § 3 písm. s) a § 9 odst. 3 písm. a)]. Do těchto ztrát a znehodnocení se v souladu s § 9 odst. 3 písm. d) nezahrnují ztráty a znehodnocení ve výši technicky zdůvodněných skutečných výrobních ztrát a ztrát při skladování.

9. Přestože to ze znění zákona nevyplývá, domníváme se, že by toto ustanovení mělo být aplikováno, podobně jako ustanovení písmene a) téhož paragrafu, pouze na vybrané výrobky nacházející se v režimu podmíněného osvobození od daně a vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu, které jsou osvobozeny od daně.

K odst. 1 písm. c)

10. Jako plátce se musí zaregistrovat osoba, která uplatňuje nárok na vrácení daně. Výjimku tvoří osoby požívající výsad a imunit, které mohou žádat o vrácení daně za podmínek uvedených v § 15, ozbrojené síly členských států NATO, které mohou žádat o vrácení daně za podmínek uvedených v § 15a, popř. které mohou žádat o vracení daně z minerálních olejů použitých pro výrobu tepla ve smyslu § 56 či o vrácení daně z ostatních benzinů podle § 56a. Novela účinná k 1. lednu 2013 umožňuje v návaznosti na změnu v daňovém režimu u minerálních olejů používaných v mineralogických postupech a metalurgických procesech vracet daň z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje v mineralogických postupech a metalurgických procesech za podmínek uvedených v § 55. Registrovat se nemusí ani osoby, které žádají o vrácení daně z minerálních olejů použitých pro zemědělskou prvovýrobu dle § 57. Všechny tyto osoby mají postavení daňového subjektu bez povinnosti se registrovat.

K odst. 1 písm. d)

11. V případě porušení režimu podmíněného osvobození od daně při dopravě vybraných výrobků se plátcem stává osoba, která zajistila daň. Osobou povinnou zajistit daň při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně je primárně provozovatel odesílajícího skladu nebo oprávněný odesilatel [viz komentář k § 3 písm. k)].

12. V případě přepravy v režimu podmíněného osvobození od daně na území České republiky může daň se souhlasem celního úřadu místně příslušného odesílajícímu daňovému skladu zajistit rovněž dopravce, provozovatel přijímajícího daňového skladu nebo vlastník vybraných výrobků (viz komentář k § 24).

13. V případě přepravy v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy může daň se souhlasem celního úřadu místně příslušného odesílajícímu daňovému skladu zajistit rovněž dopravce nebo vlastník vybraných výrobků (viz komentář k § 25).

14. Nehledě na to, kdo je osobou, která zajistila daň, ručí za daň společně a nerozdílně s touto osobou rovněž osoba, která se na porušení tohoto režimu podílela, a to v případě, že si byla porušení režimu vědoma nebo lze důvodně předpokládat, že si ho vědoma být měla.

K odst. 1 písm. e)

15. Plátcem daně se stává osoba odebírající vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání (viz komentář k § 29).

16. Vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě a přijímané veřejnoprávním subjektem v České republice se rovněž považují za vybrané výrobky přijímané pro účely podnikání a veřejnoprávní subjekt se rovněž z tohoto důvodu stává plátcem daně.

17. Plátcem se rovněž stává osoba, která pořídila vybrané výrobky ve volném daňovém oběhu a dopravila je na území České republiky [viz komentář k § 9 odst. 3 písm. g)].

K odst. 1 písm. f)

18. Plátcem daně bez povinnosti se registrovat k dani je rovněž jakákoli osoba, která skladuje nebo dopravuje vybrané výrobky, jestliže neprokáže, že se jedná o vybrané výrobky pro osobní spotřebu a že se jedná o již zdaněné vybrané výrobky nebo o výrobky oprávněně nabyté bez daně. Za množství vybraných výrobků určených pro osobní spotřebu se považuje množství nepřesahující hodnoty vymezené v odst. 5 téhož paragrafu.

19. Plátcem bez povinnosti se registrovat k dani se stává také osoba, která uvádí vybrané výrobky do volného daňového oběhu, jestliže neprokáže, že se jedná o již zdaněné vybrané výrobky nebo o výrobky oprávněně nabyté bez daně.

20. Novelou účinnou od 1. dubna 2010 bylo doplněno ustanovení, dle kterého odpovídá za daň společně a nerozdílně rovněž osoba, která se na skladování nebo dopravě podílela, tj. i osoba, která pouze skladuje zboží ve vlastnictví třetích osob, nebo osoba, která přepravuje vybrané výrobky ve vlastnictví třetích osob nebo se na přepravě podílela.

21. Zdanění vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu se na daňovém území České republiky prokazuje daňovým dokladem, dokladem o prodeji nebo dokladem o dopravě vybraných výrobků (viz komentář k § 5).

22. K otázce prokázání zdanění vybraných výrobků se vyjádřil i NSS, který konstatoval:

Je zřejmé, že § 5 zákona o spotřebních daních představuje speciální ustanovení ve vztahu k § 31 odst. 4 daňového řádu, podle něhož lze jako důkazních prostředků užít všech prostředků, jimiž lze ověřit skutečnosti rozhodné pro správné stanovení daňové povinnosti a které nejsou získány v rozporu s právními předpisy. Zákon o spotřebních daních na rozdíl od obecné právní úpravy preferuje jako důkazní prostředek k prokázání zdanění vybraných výrobků, zde tedy minerálních olejů, perfektní daňový doklad (resp. jiný zákonem specifikovaný doklad) obsahující veškeré zákonem požadované náležitosti. To ovšem na druhou stranu nelze vykládat tak, že případně chybějící či nesprávně uvedené náležitosti daňového dokladu (či jiných dokladů dle § 5 zákona o spotřebních daních) by nebylo možné za žádných okolností nahradit jiným důkazem prokazujícím zdanění vybraného výrobku. § 5 odst. 1 zákona o spotřebních daních sice neobsahuje na rozdíl např. od § 73 odst. 11 zákona č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty, výslovný odkaz na možnost nahradit chybějící náležitosti daňového dokladu jinými důkazy, ovšem ani tuto možnost nevylučuje. Takový výklad § 5 zákona o spotřebních daních, který by zcela vylučoval možnost přihlédnout k jiným skutečnostem a důkazům, než je daňový či jiný v tomto ustanovení uvedený doklad, a to i tehdy, pokud by tyto skutečnosti jednoznačně svědčily pro zdanění vybraných výrobků spotřební daní, by nebyl racionální a neodpovídal by smyslu ani účelu daného ustanovení, jímž je vytvořit podmínky pro splnění povinnosti prokázat, že byly vybrané výrobky řádně zdaněny spotřební daní. Tento závěr ostatně vyplývá také z rozsudku Nejvyššího správního soudu ze dne 27. 6. 2008, č. j. 5 Afs 35/2008-53, www.nssoud.cz, dle něhož osoba, která dopravuje ve větším množství (§ 4 odst. 3 zákona o spotřebních daních) vybrané výrobky podléhající spotřební dani, aniž prokáže příslušným dokladem dle § 5 citovaného zákona, případně jiným způsobem, že se jedná o vybrané výrobky zdaněné, nebo pokud neprokáže způsob jejich nabytí oprávněně bez daně, stává se dle § 4 odst. 1 písm. f) citovaného zákona plátcem spotřební daně. (NSS 5 Afs 95/2008-91)

K odst. 1 písm. g)

23. Plátcem se stává osoba, která nabude vlastnické právo k nezdaněným vybraným výrobkům mimo režim podmíněného osvobození od daně tvořící obchodní majetek, při nájmu podniku nebo jeho části, při prodeji podniku nebo jeho vložení jako vkladu do obchodní společnosti nebo družstva (viz § 9 odst. 4). Novela účinná od 1. ledna 2014 vypustila konkrétní případy pozbytí obchodního závodu (přechod nebo převod) a použití obecného pojmu „pozbytí“. Tato úprava nepředstavuje věcnou změnu.

K odst. 1 písm. h)

24. V případě zasílání zdaněných vybraných výrobků z jiného členského státu do České republiky je plátcem daně zástupce pro zasílání vybraných výrobků.

25. Jestliže osoba, která zasílá vybrané výrobky z jiného členského státu, neustanoví zástupce pro zasílání vybraných výrobků nebo zástupce nesplní předepsané povinnosti, plátcem daně se stává právnická nebo fyzická osoba se sídlem nebo místem pobytu v České republice, které jsou vybrané výrobky zasílány.

K odst. 2

26. Tento odstavec vymezuje povinnost registrace ke spotřebním daním u místně příslušného celního úřadu. Registrovat se jsou povinni všichni plátci uvedení v odst. 1 s výjimkou plátců, kterým vznikla povinnost přiznat a zaplatit daň z titulu dovozu vybraných výrobků a z titulu použití vybraných výrobků, u nichž byla vrácena daň, pro jiné účely, než na které se vrácení daně vztahuje. Registrovat se nemusí rovněž osoby, které se staly plátcem, jelikož nebyly schopny prokázat, že skladují, dopravují či uvádějí do volného daňového oběhu vybrané výrobky již zdaněné či osvobozené od daně [viz komentář k § 4 odst. 1 písm. f)].

27. Povinnost se zaregistrovat vzniká nejpozději do dne vzniku první povinnosti přiznat a zaplatit daň.

28. Registrovat se musí rovněž osoby uplatňující nárok na vrácení daně, a to nejpozději do dne, kdy poprvé uplatní nárok na vrácení daně. Jestliže je však již registrována z jiného důvodu, nemusí se již znovu registrovat. Výjimku z registrační povinnosti představují plátci, kteří žádají o vrácení daně z titulu dopravení vybraných výrobků, z kterých byla zaplacena daň na území České republiky, do jiného členského státu pro účely podnikání (viz komentář k § 14 odst. 2) nebo fyzické osobě do jiného členského státu (viz komentář k § 14 odst. 3).

29. Registrační povinnost se vztahuje ke každé spotřební dani jednotlivě, tj. někteří plátci mohou být zaregistrování například k dani z minerálních olejů a dani z lihu.

K odst. 3

30. Novelou účinnou od 1. dubna 2010 bylo zavedeno ustanovení, které rozšiřuje okruh osob, které ručí za daň z důvodu uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu, přičemž je nutno rozlišovat oprávněné a neoprávněné uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu.

31. Při oprávněném uvedení do volného daňového oběhu zůstává stále osobou povinnou přiznat daň například provozovatel odesílajícího daňového skladu, ale za daň odpovídá společně a nerozdílně také osoba, jejímž jménem byly vybrané výrobky uvedeny do volného daňového oběhu (například vlastník vybraných výrobků, který si v daňovém skladu nechává skladovat své vybrané výrobky a rozhodne se vybrané výrobky ze skladu odebrat a uvést do volného daňového oběhu).

32. Pokud uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu bylo neoprávněné, za daň odpovídá společně a nerozdílně také osoba, která se na neoprávněném uvedení podílela (například zloděj, ale zřejmě i dopravce).

K odst. 4

33. Jedná se rovněž o ustanovení zavedené novelou účinnou od 1. dubna 2010, které rozšiřuje okruh osob, které ručí za daň v případě dovozu vybraných výrobků, přičemž je nutno rozlišovat oprávněný a neoprávněný dovoz vybraných výrobků.

34. Při oprávněném dovozu zůstává stále osobou povinnou přiznat daň dovozce, ale za daň odpovídá společně a nerozdílně také osoba, jejímž jménem byly vybrané výrobky dovezeny. Pokud byl dovoz vybraných výrobků neoprávněný, za daň odpovídá společně a nerozdílně také osoba, která se na neoprávněném uvedení nebo dovozu podílela (opět například zloděj).

K odst. 5

35. V návaznosti na novelu k 1. dubnu 2010 se v § 4 odst. 1 písm. f) „větší množství“ vybraných výrobků přejmenovalo na množství vybraných výrobků pro „osobní spotřebu“.

36. Množství vybraných výrobků pro osobní spotřebu představuje množství vybraných výrobků, které by nemělo vést ke vzniku daňové povinnosti z důvodu „pouhého“ skladování či přepravy tohoto množství ve smyslu § 4 odst. 1 písm. f).

K odst. 6

37. V souladu s tímto ustanovením jsou vybrané výrobky v množství uvedeném v odst. 5 považovány za vybrané výrobky pro osobní spotřebu pro účely odst. 1 písm. f). Nicméně vzhledem k tomu, že pro účely určení, zda se jedná o vybrané výrobky pro osobní spotřebu, či nikoli, by měl celní úřad vzít v úvahu nejenom samotné množství, ale například i to, zda je daná osoba (například skladovatel) podnikatelem, způsob dopravy apod. (viz komentář k § 32 odst. 2), tj. nelze vybrané výrobky v množství uvedeném v odst. 5 automaticky považovat za vybrané výrobky pro osobní spotřebu.

38. Na druhou stranu ani množství vybraných výrobků větší než množství uvedené v odst. 5 nemusí vždy znamenat, že se jedná o vybrané výrobky určené k podnikání (viz komentář k § 32 odst. 5).

K odst. 7

39. Novelou účinnou od 1. ledna 2014 bylo ustanovení odkazující na podmínky, za kterých se fyzické a právnické osoby stávají plátci k jednotlivým spotřebním daním, zrušeno. Novelou nedošlo k žádné věcné změně. I nadále se v těchto dříve vyjmenovaných ustanoveních platných pro jednotlivé spotřební daně nacházet speciální úprava navazující na ustanovení tohoto paragrafu. Vedle těchto obecných ustanovení jsou v části druhé zákona specifikovány osoby plátců jednotlivých daní.

Související ustanovení:

§ 3 písm. s) – ztráta a znehodnocení, § 7 – předmět daně, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 11 – osvobození od daně, § 14 – vracení daně plátci, § 15 – vracení daně osobám požívajícím výsad a imunit, § 15a – vracení daně ozbrojeným silám členských států NATO s výjimkou ozbrojených sil České republiky, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 28 – porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy, § 29 – doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání, § 31 – doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky do jiného členského státu nebo přes území jiného členského státu pro účely podnikání, § 32 – doprava vybraných výrobků pro osobní spotřebu, § 33 – zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 34 – dovoz vybraných výrobků, § 44 – plátce daně z minerálních olejů, § 50 – doprava minerálních olejů osvobozených od daně na daňovém území České republiky, § 56 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro výrobu tepla, § 56a – vracení daně z ostatních benzinů, § 57 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro zemědělskou prvovýrobu, § 58a – doprava minerálních olejů v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 63 – dovoz minerálních olejů, § 66 – plátce daně z lihu, § 80 – plátce daně z piva, § 92 – plátce daně z vína a meziproduktů, § 100 – doprava tichého vína v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 100c – plátce daně z tabákových výrobků

Související předpisy:

vyhláška č. 335/1997 Sb., kterou se provádí § 18 písm. a), d), h), i), j), a k) zákona č. 110/1997 Sb., o potravinách a tabákových výrobcích, a doplnění některých souvisejících zákonů, pro nealkoholické nápoje a koncentráty k přípravě nealkoholických nápojů, ovocná vína a medovinu, pivo, konzumní líh, lihoviny a ostatní alkoholické nápoje, kvasný ocet a droždí, ve znění vyhlášky č. 45/2000 Sb. a vyhlášky č. 57/2003 Sb.

Evropské právní předpisy:

čl. 8 Směrnice

Judikatura:

NSS 1 Afs 81/2009-68:

Z výše uvedeného tedy plyne, že osoba, která skladuje ve větším množství vybrané výrobky, aniž prokáže, že se jedná o vybrané výrobky zdaněné, nebo pokud neprokáže způsob jejich nabytí oprávněně bez daně, se stává plátcem spotřební daně ex lege (a to bez povinnosti registrace).

Samotný pojem „skladování“, není obsažen v § 3 zákona o spotřebních daních, který vymezuje pojmy, jež zákon v různých souvislostech používá. Judikatura Nejvyššího správního soudu tento pojem však již v rozsudku ze dne 26. 2. 2009, č. j. 7 Afs 69/2007-85 (rozhodnutí jsou dostupná na www.nssoud.cz), vyložila takto: „Z povahy věci však plyne, že vlastníka nemovitosti, v níž je uskladněno jisté zboží, nelze a priori považovat za skladovatele těchto věcí. U skladování je totiž nutno předpokládat jistý kvalifikovaný vztah k uskladněnému zboží. Atributem skladování bude přinejmenším vědomost o zboží a úmysl je uchovávat a zajistit před znehodnocením, odcizením apod... Nejvyšší správní soud si je nicméně vědom praktických potíží, které by s dokazováním shora popsaných skutečností byly spojeny a které by mohly, dle jeho názoru, vést často i ke zmaření účelu celého řízení. Shora popsaný výklad proto konfrontoval i s výkladem teleologickým... Z tohoto pohledu je závěr plynoucí z jazykového výkladu zcela neudržitelný a pojem skladování by měl být vykládán spíše ve smyslu detence.“ Tomu odpovídá též právní vyústění rozsudku: „Pro závěr, že konkrétní osoba (ve větším množství) skladuje vybrané výrobky, není nutné prokázat, že o existenci těchto výrobků věděla a měla v úmyslu je uchovávat a zajišťovat před znehodnocením, odcizením apod. Za účastníka řízení vedených ve smyslu § 42 odst. 2, 11 a 12 zákona č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních, tak může být považován i ten, kdo má tyto výrobky pouze v detenci, není-li zjištěna osoba, která by je skladovala kvalifikovaným způsobem.“

Zde Nejvyšší správní soud poznamenává, že ačkoliv se výklad pojmu „skladovat“ ve zmíněném rozsudku vztahoval k § 42 (k zajištění vybraných výrobků) zákona o spotřebních daních, je nutné jej shodně interpretovat pro účel celého zákona, tedy i pro určení plátce této daně (§ 4, § 66 tohoto zákona). Ke shodné interpretaci pojmů viz rozsudek ze dne 22. 6. 2005, č. j. 7 Afs 12/2004-57, č. 1051/2007 Sb. NSS, rozsudek ze dne 26. 4. 2007, č. j. 5 Afs 96/2006-58, č. 1268/2007 Sb. NSS či ze dne 18. 12. 2007, č. j. 2 Afs 46/2007-103.

Pro vznik povinnosti spotřební daň přiznat a zaplatit je právně relevantní uložení vybraných výrobků u osoby, kterou lze považovat za skladovatele, přičemž je z tohoto hlediska irelevantní, kdo má uložené výrobky ve svém vlastnictví. Tento závěr plyne i z rozsudku Nejvyššího správního soudu ze dne 27. 6. 2008, č. j. 5 Afs 35/2008-53: „...pro posouzení zákonnosti vyměření spotřební daně stěžovateli není vůbec rozhodující otázka, kdo byl vlastníkem vybraných výrobků, ale výhradně otázka, zda stěžovatel jakožto dopravce těchto výrobků prokázal jejich zdanění spotřební daní, či nikoliv. Otázka vlastnictví vybraných výrobků tedy mohla být ve věci relevantní pouze do té míry, v jaké by objasnění této otázky mohlo napomoci k prokázání zdanění vybraných výrobků.“

K námitce stěžovatelky, že jí nebyla prokázána „vědomá dispozice“ s vybranými výrobky, Nejvyšší správní soud odkazuje na svou konstantní judikaturu, ze které je zřejmé, že zákon o spotřební dani je konstruován tak, že vědomá či nevědomá dispozice není pro vznik daňové povinnosti skladováním vybraných výrobků právně relevantní. Jak plyne z rozsudku zdejšího soudu ze dne 26. 2. 2009, č. j. 7 Afs 69/2007-85: „Argumentace stěžovatele založená na tvrzení, že o existenci předmětných lihových zásob neměl povědomost tak z hlediska (ne)naplnění podmínky skladování nemůže obstát.“ Tento závěr plyne i z obsahu komentovaných ustanovení; kdo se stává plátcem spotřební daně, určuje § 4 zákona. Podmínkou mj. je to, že kontrolovaná osoba vybrané výrobky skladuje. Pohnutky, popřípadě vědomost o tom, jaké vybrané výrobky uskladnila jsou již nerozhodné, neboť postavení toho, kdo vybrané výrobky skladuje, jako plátce daně, stanoví zákon zcela striktně, bez jakýchkoli výjimek, bez jakéhokoli prostoru pro správní uvážení celních orgánů, tzn. i bez jakéhokoli prostoru pro zohlednění žalobcem namítaných skutkových okolností případu. Konečně sama stěžovatelka ve své výpovědi do protokolu ze dne 26. 7. 2005, č. j. MŠ 202/3545-05/05-1461-31, uvedla, že o zneužívání svých objektů k nezákonné činnosti ví již asi dva týdny.)

NSS 1 Afs 94/2009-56:

Konstantní judikatura Nejvyššího správního soudu zastává právní názor, že dopravce se stává plátcem spotřební daně, neprokáže-li, že přepravované výrobky jsou zdaněné, nebo pokud neprokáže způsob jejich nabytí oprávněně bez daně. Příslušný subjekt se tedy v takovém případě stane plátcem daně bez dalších podmínek, pouze na základě toho, že vybrané zboží dopravuje či skladuje a neprokáže jejich zdanění (srov. rozsudky Nejvyššího správního soudu ze dne 27. 6. 2008, č. j. 5 Afs 35/2008-53, a ze dne 19. 3. 2008, č. j. 9 Afs 137/2007). V této souvislosti je třeba zdůraznit, že pro posouzení zákonnosti vyměření spotřební daně stěžovateli není vůbec rozhodující otázka, kdo byl vlastníkem vybraných výrobků, ale výhradě otázka, zda stěžovatel jakožto dopravce těchto výrobků prokázal jejich zdanění spotřební daní, či nikoliv. Otázka vlastnictví vybraných výrobků by mohla být ve věci relevantní pouze do té míry, v jaké by objasnění této otázky mohlo napomoci k prokázání zdanění vybraných výrobků.

Zákon o spotřebních daních v ustanovení § 4 odst. 1 písm. f) jasně formuluje podmínky, za kterých se dopravce stává plátcem daně. Jsou-li kumulativně splněny, dopravce se stane plátcem daně bez dalšího, tj. bez ohledu na skutečnost, zda věděl, nebo vědět mohl, že přepravované výrobky podléhají spotřební dani. V první řadě musí být dopravovány výrobky ve větším množství (§ 4 odst. 3 zákona o spotřebních daních). Za druhé, subjekt musí prokázat, že vybrané výrobky byly zdaněné nebo že je nabyl oprávněně bez daně. V posuzovaném případě byly obě výše uvedené podmínky splněny; žalobce dopravoval 7000 litrů výrobků podléhajících spotřební dani z lihu a současně neprokázal, že tyto výrobky nabyl oprávněně bez daně, resp. že byly předmětné výrobky již zdaněny. V souladu s veřejnoprávními předpisy mu tak vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit, což neučinil. Námitka žalobce, že byl uveden v omyl ohledně povahy přepravovaných výrobků, je nepřípadná, neboť celní orgány ze zákona nejsou oprávněny v takové situaci daň prominout, případně ji snížit.

Vycházeje z dikce zákona, dopravce se stává plátcem daně podle § 4 odst. 1 písm. f) zákona o spotřebních daních, mimo jiné přepravuje-li větší množství vybraných výrobků. Z této skutečnosti lze nepřímo usuzovat, že v případě přepravy většího množství výrobků se u dopravce předpokládá určitý stupeň profesionality a vyšší míra odborných znalostí než u osoby, která přepravuje výrobky v menším množství než se podává z dikce ustanovení § 4 odst. 3 zákona o spotřebních daních. Je-li dopravce odborníkem, měl by zjistit jaké výrobky převáží, informovat se, zda jsou předmětem spotřební daně, případně při uzavírání smlouvy o přepravě si smluvně ošetřit riziko uvedení v omyl odesílatelem ohledně povahy přepravovaných výrobků.

Nejvyšší správní soud proto uzavírá, že v daném případě nelze plně potlačit zájem státu na vybírání daní z důvodu, že dopravce mohl být uveden v omyl osobou, s níž sjednával smlouvu o přepravě. Pro danou věc je podstatné, že žalobce je plátcem daně, jsou-li splněny podmínky podle § 4 odst. 1 písm. f) zákona o spotřebních daních. Případné soukromoprávní námitky proti podvodnému jednání druhé smluvní strany (odesílatele), na jehož základě žalobci mohla vzniknout škoda, jsou mu zachovány. Bude tedy pouze na žalobci, rozhodne-li se v daném případě domáhat se náhrady škody v soukromoprávním sporu. Byl-li dopravce uveden odesílatelem v omyl, který ani s vynaložením veškeré odborné péče nebylo možné zjistit, bude zpravidla možné hojit se na odesílateli v rovině soukromoprávní.

Je zřejmé, že v posuzovaném případě byla uzavřena smlouva o přepravě věci mezi dopravcem (žalobcem) a odesílatelem (polskou společností), v níž se dopravce odesílateli zavázal, že přepraví věc (zásilku) z určitého místa (místo odeslání) do určitého jiného místa (místo určení), a odesílatel se zavázal zaplatit mu úplatu (přepravné). Na smlouvu o přepravě je nutné aplikovat Úmluvu o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě (dále též „Úmluva“), přijatou v Ženevě dne 19. 5. 1956, vyhlášenou pod č. 11/1975 Sb. Podle čl. 6 odst. 1 Úmluvy musí nákladní list obsahovat tyto údaje: a) místo a datum vystavení, b) jméno a adresu odesílatele, c) jméno a adresu dopravce, d) místo a datum převzetí zásilky a místo jejího určení, e) jméno a adresu příjemce, f) obvyklé pojmenování povahy přepravované věci a druh obalu; u věcí nebezpečné povahy jejich obecně uznávané označení, g) počet kusů, jejich zvláštní značky a čísla, h) hrubou váhu zásilky nebo jiným způsobem vyjádřené množství zboží, i) náklady spojené s přepravou (dovozné, vedlejší poplatky, cla a ostatní výdaje vznikající od okamžiku uzavření smlouvy až do vydání zásilky), j) pokyny potřebné pro celní a jiná úřední jednání, k) údaj o tom, že přeprava i přes jakoukoliv opačnou doložku podléhá ustanovením této Úmluvy. Podle článku 7 odst. 1 písm. a) pak odesílatel odpovídá za veškeré výlohy a škody, které vzniknou dopravci v důsledku nepřesnosti nebo neúplnosti údajů uvedených v článku 6 odst. 1 písm. b), d), e), f), g), h), a j). Pokud tedy byl dopravce uveden odesílatelem v omyl ohledně povahy zboží, může se na něm po zaplacení daňového nedoplatku domáhat náhrady škody v rovině soukromoprávní, která mu vznikla tím, že byl odesílatelem uveden v omyl ohledně přepravovaného zboží, resp. v důsledku nepřesnosti údajů o přepravovaných výrobcích.

NSS 5 Afs 35/2008-53:

Pokud stěžovatel v kasační stížnosti argumentuje tím, že předmětné ustanovení na něj nedopadá, neboť doprava pro třetí osobu byla zcela náhodná a stěžovatel nebyl stálým dopravcem, nelze s takovou argumentací souhlasit. Zákon o spotřebních daních nevyžaduje, aby se jednalo o „stálého dopravce“. I při „náhodném“ dopravování vybraných výrobků ve větším množství, než je uvedeno v § 4 odst. 3 zákona o spotřebních daních, se subjekt stává plátcem daně, neprokáže-li, že se jedná o vybrané výrobky zdaněné, nebo pokud neprokáže způsob jejich nabytí oprávněně bez daně. Příslušný subjekt se tedy v takovém případě stane plátcem daně bez dalších podmínek, tedy pouze na základě toho, že, byť jednorázově, vybrané zboží dopravuje či skladuje a neprokáže jejich zdanění. V této otázce lze odkázat na rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 19. 3. 2008, č. j. 9 Afs 137/2007-59, dostupný na www.nssoud.cz, v němž Nejvyšší správní soud sice zaujímal stanovisko k problematice skladování tabákových výrobků, ovšem s ohledem na dikci § 4 odst. 1 písm. f) zákona o spotřebních daních konstatoval, že „je zcela zřejmé, že ve shora uvedeném smyslu se osoba, která skladuje ve větším množství vybrané výrobky, aniž prokáže, že se jedná o vybrané výrobky zdaněné, nebo pokud neprokáže způsob jejich nabytí oprávněně bez daně, stává plátcem spotřební daně ze zákona (ex lege), bez povinnosti registrace“. S takovým subjektem je možné vést řádné daňové řízení.

Judikatura evropských soudů:

C-216/11 Evropská komise v. Francouzská republika

(1) Francouzská republika tím, že použila čistě množstevní kritérium pro posouzení, zda je tabák pocházející z jiného členského státu v držení fyzických osob pro obchodní účely, jakož i tím, že toto kritérium uplatnila na osobní automobil (nikoliv na osobu) a celkově na veškeré tabákové výrobky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, a zejména z jejích článků 8 a 9.

A dále případy: C-314/06 Société Pipeline Méditerranée et Rhône.

§ 5

Prokázání zdanění vybraných výrobků

(1) Na daňovém území České republiky se prokazuje zdanění vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu daňovým dokladem nebo dokladem o prodeji či dokladem o dopravě vybraných výrobků do volného daňového oběhu již uvedených, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 6). Zdanění vybraných výrobků do volného daňového oběhu již uvedených se prokazuje pouze tehdy, nejedná-li se o vybrané výrobky pro osobní spotřebu (§ 4 odst. 6, § 32 odst. 2, 4 a 5).

(2) Daňový doklad podle odstavce 1, který je plátce povinen při uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu bezodkladně vydat nabyvateli, popřípadě osobě, která pro nabyvatele nebo kupujícího výrobky podle odstavce 1 přechodně nabývá, musí obsahovat tyto údaje:

a) obchodní firmu nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo plátce,

b) obchodní firmu nebo jméno, sídlo nebo místo pobytu a daňové identifikační číslo, bylo-li přiděleno, nabyvatele,

c) množství vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu, u nichž vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit, a jejich název, popřípadě obchodní označení,

d) výši spotřební daně celkem,

e) datum vystavení daňového dokladu,

f) číslo daňového dokladu.

(3) Doklad o prodeji podle odstavce 1, který je prodávající povinen při prodeji vybraných výrobků bezodkladně vydat, musí obsahovat tyto údaje:

a) obchodní firmu nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo prodávajícího,

b) obchodní firmu nebo jméno, sídlo nebo místo pobytu a daňové identifikační číslo, bylo-li přiděleno, kupujícího,

c) množství prodaných vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu, u nichž vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit, a jejich název, popřípadě obchodní označení,

d) výši spotřební daně celkem,

e) datum vystavení dokladu o prodeji,

f) číslo dokladu o prodeji.

(4) Doklad o dopravě podle odstavce 1 vystavuje právnická nebo fyzická osoba, která vybrané výrobky již uvedené do volného daňového oběhu vydá pro dopravu, přičemž nejsou splněny podmínky, na jejichž základě je stanovena povinnost vydat daňový doklad podle odstavce 2 nebo doklad o prodeji podle odstavce 3. Doklad o dopravě musí obsahovat tyto údaje:

a) obchodní firmu nebo jméno, sídlo nebo místo pobytu a daňové identifikační číslo, bylo-li přiděleno, odesilatele,

b) adresu místa určení a v případě, že to není možné, jiné údaje určující polohu místa určení,

c) množství dopravovaných vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu, u nichž vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit, a jejich název, popřípadě obchodní označení,

d) výši spotřební daně celkem,

e) datum vystavení dokladu o dopravě,

f) číslo dokladu o dopravě.

(5) Zdanění vybraných výrobků při dovozu se prokazuje rozhodnutím o propuštění vybraných výrobků do režimu volného oběhu nebo do režimu aktivního zušlechťovacího styku v systému navracení nebo jiným rozhodnutím správce daně o vyměření daně.

(6) Vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu lze dopravovat pouze s daňovým dokladem, s dokladem o prodeji, s dokladem o dopravě nebo s rozhodnutím podle odstavce 5.

(7) Vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě, které jsou zasílány osobě se sídlem nebo místem pobytu na daňovém území České republiky, která nepodniká ani nevykonává jinou samostatnou hospodářskou činnost, lze dopravovat pouze s dokladem, který potvrzuje, že tyto výrobky byly zdaněny v členském státě, ze kterého byly zaslány.

K § 5

1. V tomto paragrafu jsem vymezeny druhy daňových dokladů (a jejich náležitosti), kterými se prokazuje, že dané vybrané výrobky jsou propuštěny do volného daňového oběhu a zdaněny. Další požadavky na náležitosti těchto dokladů u jednotlivých spotřebních daní jsou uvedeny v části druhé zákona (viz komentář k § 51, § 74 a § 106).

2. V praxi může být poněkud matoucí fakt, že stejný termín „daňový doklad“ používá i zákon o DPH. Je nutno si uvědomit že každý z dokladů plní zcela jinou funkci a obvykle jsou vystavovány odděleně, a to i z toho důvodu, že daňový doklad pro účely spotřebních daní vystavený v souladu s komentovaných paragrafem by měl být vystaven „bezodkladně“ a měl by doprovázet zboží, zatímco daňový doklad pro účely DPH může být odběrateli zaslán až následně (zákon o DPH stanoví obecnou 15denní lhůtu pro vystavení daňového dokladu).

3. Celní správa České republiky připustila možnost, že tyto doklady pro prokázání zdanění skladovaných vybraných výrobků a dopravovaných vybraných výrobků mohou být vystavovány i v elektronické podobě za předpokladu, že budou splněny podmínky, které jsou uvedeny v metodickém materiálu Celní správy České republiky nazvaném Alternativní postupy vystavování dokladů, kterými se prokazuje zdanění VV a ve VDO akceptované CS ČR (dále jen „Alternativní postupy“), který je zveřejněn na webových stránkách Celní správy České republiky. Tyto postupy byly v době přípravy tohoto komentáře ve fázi testování. Zahájení standardního provozu bylo plánováno na 1. července 2015.

4. Pokud bude daný doklad vystaven elektronicky v rámci doporučených alternativních postupů, tj., bude mimo jiné odeslán přes webové rozhraní do datového skladu Celní správy České republiky, pak při kontrole postačí sdělit jedinečný identifikační kód (dále jen „JIK“) příslušného dokladu, na základě kterého kontrolní orgán vyhledá příslušný doklad v datovém skladu a ztotožní jej s kontrolovanými vybranými výrobky.

5. Dokument Alternativní postupy předpokládá, že daňový subjekt nebude muset na výše zmíněné webové rozhraní zasílat doklady vystavené elektronicky, pokud za podmínek stanovených Celní správou České republiky, zpřístupní Celní správě České republiky online účetní systém pravidelně ověřovaný účetním auditorem, ve kterém bude možné jednoduše a v reálném čase vyhledat jednotlivé doklady, a pokud Generální ředitelství cel (zkráceně „GŘC“) s takovým postupem na návrh daňového subjektu vysloví písemně souhlas.

6. V případě, že subjekt bude doklad vystavovat elektronicky, ale nezašle jej do datového skladu Celní správy České republiky (a nebude mít výše uvedený souhlas GŘC), pak kontrolovaná osoba, u níž byly vybrané výrobky zjištěny, je povinna tento elektronicky vystavený doklad s časovým razítkem vytisknout a předložit ke kontrole v tištěné podobě.

7. I elektronický doklad musí být vystaven před zahájením dopravy, resp. před zahájením skladování vybraných výrobků. Na webu Celní správy České republiky v sekci Daně – Tiskopisy je vytvořen nový odkaz „Formuláře dokladů pro volný daňový oběh na daňovém území ČR“, pod kterým se nachází rozhraní pro vytváření a odesílání výše uvedených dokladů.

8. Elektronický doklad pomocí formuláře na webu Celní správy České republiky lze vytvořit 2 způsoby. Volba způsobu vyplnění je umístěna v záhlaví formuláře. První způsob spočívá ve vyplnění základních údajů formuláře a vložení přílohy ve formátu PDF. V tomto případě se vyplní IČO vystavujícího subjektu, e-mailová adresa a připojí se příloha ve formátu PDF. Druhý způsob vyplnění formuláře spočívá v zadání všech polí formuláře. Pro zjednodušení lze data o subjektech načíst z databáze ARES zadáním příslušného IČO a použitím funkce „Načíst data“.

9. Dokument Alternativní postupy uvádí postup pro různé kombinace pro uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu a jejich následný rozvoz/prodej. Příkladem může být doprava vybraných výrobků (minerálních olejů) nakoupených od provozovatele daňového skladu z daňového skladu s dalším následným prodejem na 2 či více místech stočení (například na čerpacích stanicích třetích osob).

10. V okamžiku vyskladnění a uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu a zahájení dopravy vybraných výrobků slouží k prokázání zdanění daňový doklad, který vystaví provozovatel daňového skladu pro nabyvatele (kupujícího vybraných výrobků). Tento doklad slouží k prokázání zdanění dopravovaných vybraných výrobků po dobu dopravy na první místo stočení.

11. Okamžikem stočení dochází k prodeji vybraných výrobků provozovateli čerpací stanice. Bezodkladně po stočení musí být vydán doklad o prodeji, kterým se prokazuje zdanění skladovaných vybraných výrobků v místě stočení. Doklad o prodeji může jménem prodávajícího (osoba, která nakoupila vybrané výrobky od provozovatele daňového skladu) vystavit přepravce nebo ho může vystavit sám prodávající na základě podkladů sdělených dopravcem po stočení vybraných výrobků. Údaje pro vystavení dokladu o prodeji vycházejí ze stáčecího lístku nebo z nákladního listu. Případné odchylky mezi množstvím na dokladu o prodeji a stáčecím lístku musí být odůvodnitelné odchylkou měřidla (1 % objemu z množství uvedeného na dodacím listu).

12. Na množství, které zůstává v autocisterně po prvním (či jakémkoli dalším) stočení a které je dopravováno dále do dalšího místa stočení, vystaví dopravce jménem prodávajícího (nebo sám prodávající na základě údajů od dopravce) doklad o dopravě do následujícího místa určení.

13. Alternativním řešením uvedeným v dokumentu Alternativní postupy je postup, kdy provozovatel daňového skladu vydá daňový doklad pro kupujícího (nabyvatele). Na jednotlivých úsecích dopravy bude zdanění vybraných výrobků prokazováno vydaným daňovým dokladem, jednotlivými stáčecími lístky a přiloženým rozvozovým plánem. V každém okamžiku dopravy musí množství dopravovaných vybraných výrobků zjištěné z daňového dokladu a ponížené o množství uvedená na jednotlivých stáčecích lístcích odpovídat množství, které se aktuálně nachází v automobilové cisterně. Jednotlivé stáčecí lístky musí obsahovat takové údaje, aby bylo možné ztotožnit místa, kde došlo ke stočení dílčích množství vybraných výrobků, a tato místa se musí shodovat s místy uvedenými na rozvozovém plánu.

14. Rozvozový plán musí být v tomto případě zaslán na zadanou adresu Celní správy České republiky ještě před zahájením dopravy a dále v případě, že dojde ke změně místa určení. Pokud v okamžiku vystavení rozvozového plánu není známo číslo daňového dokladu, k němuž se vztahuje, může být doplněno i dodatečně, nejpozději však do zahájení dopravy vybraných výrobků. Zároveň musí být do daňového dokladu vyznačeno číslo rozvozového plánu, ke kterému se vztahuje.

15. V případě, že po stočení vybraných výrobků na jednotlivých místech dodání zůstane v automobilové cisterně ještě zbytkové množství vybraných výrobků, doplní řidič dle pokynů dispečera do rozvozového plánu místo stočení a na základě daňového dokladu (příp. dokladu o prodeji) a dosud vydaných stáčecích lístků vyčíslí předpokládané zbytkové množství vybraných výrobků, které se nachází v cisterně (vybrané výrobky, které nebyly stočeny z automobilové cisterny v důsledku roztažnosti minerálního oleje a odchylky měřidel při plnění na lávce a na stáčecím zařízení automobilové cisterny; toto množství by nemělo překročit cca 1 % objemu z množství, které bylo na lávce stočeno) a uvede jej do rozvozového plánu.

16. Pokud bude doklad o prodeji a/nebo doklad o dopravě vydáván v elektronické podobě, pak musí být buďto odeslán na určené webové rozhraní Celní správy České republiky, nebo musí být opatřen časovým razítkem a předložen v případě kontroly v listinné podobě.

K odst. 1 až 4, 6

17. Tyto doklady musí doprovázet vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu i při jejich dopravě. Tento paragraf rozlišuje následující doklady prokazující zdanění:

a) daňový doklad,

b) doklad o prodeji,

c) doklad o dopravě.

18. Daňový doklad je povinen vystavit plátce při uvedení libovolného množství vybraných výrobků do volného oběhu a zároveň ho musí předat nabyvateli nebo kupujícímu vybraných výrobků nebo osobě, která přechodně nabývá vybrané výrobky pro nabyvatele či kupujícího (například dopravce kupujícího). Daňový doklad musí vystavit například provozovatel daňového skladu při vyskladnění vybraných výrobků ve vlastnictví cizí osoby z daňového skladu a jejich uvedení do volného daňového oběhu. V tomto případě by neměl být vystaven doklad o prodeji ani doklad o dopravě.

19. Doklad o prodeji je povinen vydat prodávající při prodeji vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu. Tento doklad tedy musí vystavit například osoba, která prodává vybrané výrobky z nedaňovém skladu.

20. Doklad o dopravě je povinna vystavit osoba, která vydá pro dopravu vybrané výrobky již uvedené do volného daňového oběhu. Tento doklad se tedy vystavuje v situaci, kdy si vlastník zdaněných vybraných výrobků převáží tyto vybrané výrobky například z jednoho nedaňového skladu do jiného nedaňového skladu. V souvislosti s touto dopravou tedy nedochází k uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu a nelze vystavit daňový doklad ve smyslu odst. 2, nedochází ani k prodeji, tj. ke změně vlastnictví k daným vybraným výrobkům, a tak nelze vystavit doklad o prodeji ve smyslu odst. 3. Proto musí být v tomto případě vystaven doklad o dopravě, u kterého se na rozdíl od daňového dokladu a dokladu o prodeji neuvádí nabyvatel či kupující, nýbrž jen místo určení.

21. Novela účinná k 1. lednu 2013 zpřísnila požadavek na přesnější vymezení tohoto místa určení. Počínaje tímto datem musí být na dokladu o přepravě uvedena adresa místa určení a v případě, že to není možné, jiné údaje určující polohu místa určení.

22. Novela účinná k 1. lednu 2014 v návaznosti na § 77 obč. zák., dle kterého se jménem člověka rozumí osobní jméno a příjmení, popřípadě jeho další jména a rodné příjmení, která mu podle zákona náležejí, a na § 132 odst. 1 obč. zák., dle kterého se jménem právnické osoby rozumí její název, upravila terminologicky náležitosti těchto daňových dokladů. Tato úprava nepřináší věcné změny.

23. Při zavážení minerálních olejů na čerpací stanici pohonných hmot, která nemusí být umístěna na konkrétní adrese, musí být na daňovém dokladu uvedeno evidenční číslo, jestliže bylo přiděleno.

24. Zákon vymezuje základní náležitosti daňových dokladů, které musí být na dokladu uvedeny vždy, ale tyto doklady samozřejmě mohou obsahovat i další „nepovinné“ údaje.

25. Jak daňový doklad, tak doklad o prodeji musí výstavce vystavit „bezodkladně“. Tento pojem patří k neurčitým právním pojmům, které se v právních předpisech využívají v situacích, kdy s ohledem na okolnosti nelze zcela jednoznačně vyjádřit lhůtu přesným časovým údajem. Jelikož zákon neobsahuje přesnější vymezení tohoto pojmu, je při jeho výkladu nutno přihlédnout ke všem okolnostem situace, například o jaký vybraný výrobek se jedná či jakým způsobem dochází k prodeji. Pojem „bezodkladně“ rozhodně není synonymem slova „okamžitě“. Nicméně vzhledem k tomu, že tyto doklady slouží k prokázání zdanění vybraných výrobků, a to i po dobu dopravy, měl by být doklad vystaven nejpozději k okamžiku zahájení této dopravy.

26. Doklad o prodeji vybraných výrobků již uvedených do volného daňového oběhu a doklad o dopravě vybraných výrobků již uvedených do volného daňového oběhu musí být vystaven pouze v případě, že se nejedná o vybrané výrobky pro osobní spotřebu. Tuto podmínku posoudí celní úřad především na základě množství daných vybraných výrobků, ale i takových skutečností, jako je status nabyvatele/držitele vybraných výrobků (viz komentář k § 4 odst. 6). Nicméně toto ustanovení koliduje s odst. 6 komentovaného paragrafu, jelikož dle odst. 6 mohou být vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu přepravovány s některým z výše uvedených dokladů nebo s rozhodnutím celního úřadu o propuštění do některého z celních režimů uvedených v odst. 5 komentovaného paragrafu. V odst. 6 již nejsou žádná množstevní omezení uvedena.

27. Ne vždy je samotný fakt, že se vybrané výrobky ocitly mimo režim podmíněného osvobození, ale naopak ve volném daňovém oběhu, důvodem pro vystavení některého z daňových dokladů ve smyslu § 5. Jestliže například dojde k zániku povolení provozovat daňový sklad, je bývalý provozovatel povinen přiznat a zaplatit daň z vybraných výrobků nacházejících se v zaniklém daňovém skladu. Na takto zdaněné vybrané výrobky není povinen vystavit daňový doklad, dokud nedojde například k jejich dalšímu prodeji nebo dopravě.

K odst. 5 a 6

28. U dovezených vybraných výrobků propuštěných do celního režimu volný oběh, které nebyly okamžitě uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně, se zdanění prokazuje rozhodnutím celního úřadu o propuštění daných vybraných výrobků do celního režimu volný oběh nebo aktivní zušlechťovací styk v systému navracení, popř. jiným rozhodnutím celního úřadu o vyměření daně.

29. Vzhledem k tomu, že tyto vybrané výrobky mohou být dále přepravovány pouze s výše uvedeným rozhodnutím nebo s některým z výše uvedených dokladů prokazujícím zdanění, je nutno v tomto případě mít toto rozhodnutí nebo některý z těchto dokladů v listinné podobě.

K odst. 7

30. U zasílání vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě do České republiky osobám, které nepodnikají ani nevykonávají samostatnou hospodářskou činnost, lze tyto výrobky přepravovat pouze s dokladem potvrzujícím, že dané vybrané výrobky byly v jiném členském státě zdaněny.

Související ustanovení:

§ 3 písm. b) – dovoz, § 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 6 – prokázání oprávněného nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně, § 33 – zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 51 – prokázání zdanění minerálních olejů, § 74 – prokázání zdanění lihu, § 87a – prokázání zdanění piva, § 106 – prokázání zdanění tabákových výrobků

Evropské právní předpisy:

Směrnice

Judikatura:

NSS 2 Afs 25/2009-61:

Doklad, jehož správnost, resp. pravdivost informace o zaplacení spotřební daně výrobcem byla vyvrácena, nemůže prokazovat, že se jedná o vybrané výrobky zdaněné. Jak již uvedl Nejvyšší správní soud ve svém rozsudku ze dne 12. 4. 2006, č. j. 5 Afs 40/2005-72, www.nssoud.cz: „Již sám o sobě nemůže být věrohodný doklad, obsahuje-li údaj, který není pravdivý.“ Doklady obsahující náležitosti podle § 5 zákona o spotřebních daních je třeba považovat za doklady prokazující zdanění vybraných výrobků ve smyslu tohoto ustanovení pouze za podmínky, že nebude vyvrácena jejich pravost či pravdivost, případně nebude-li prokázáno, že se vztahují k jiným než zajištěným výrobkům.

NSS 10 Afs 148/2014-70:

(30) Pokud jde o § 42 odst. 1 písm. a), jehož porušení bylo základem pro rozhodnutí o propadnutí výrobků, je v řízení o zajištění výrobků potřeba postavit najisto, zda bylo s vybranými výrobky nakládáno v rozporu se zákonem. V tomto případě je skutková podstata tohoto porušení formulována zcela jasně a výslovně tak, že přepravované výrobky správce daně zajistí, nejsou-li „dopravovány“ s vyžadovanými doklady. Nepředložil-li tedy řidič tyto doklady, skutková podstata § 42 odst. 1 písm. a) byla naplněna.

(31) Ostatně, tomu odpovídá i znění předpisů EU, které jsou do zákona o spotřebních daních zapracovány a na které odkazují obě strany sporu. Podle čl. 34 odst. 1 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS (Úř. věst. L 9, 14. 1. 2009, s. 12), v situacích uvedených v čl. 33 odst. 1 se zboží podléhající spotřební dani přepravuje mezi územími různých členských států za použití průvodního dokladu obsahujícího základní údaje dokladu podle čl. 21 odst. 1. Podle čl. 4 nařízení č. 3649/92 se zjednodušený průvodní doklad vystaví ve třech vyhotoveních. První vyhotovení si ponechá dodavatel pro daňovou kontrolu. Druhé vyhotovení doprovází zásilku a ponechá si je příjemce. Třetí vyhotovení doprovází zásilku a příjemce je vrátí dodavateli s potvrzením o přijetí s odkazem na další daňový postup týkající se tohoto zboží v členském státě určení, pokud to dodavatel vyžaduje zejména pro účely vrácení daně. Toto vyhotovení se přiloží k případné žádosti o vrácení daně podle čl. 22 odst. 3 směrnice 92/12/EHS (zvýraznění doplnil NSS).

(32) V daném případě tedy není pochyb o tom, že úmyslem zákonodárce, resp. evropského normotvůrce, při vytváření těchto předpisů byla regulace režimu přepravy výrobků, tj. v daném případě, aby zjednodušený doklad byl přepravován společně se zásilkou. Tyto doklady 10 Afs 148/2014-73 pokračování slouží k individualizaci jinak jen druhově (genericky) určeného zboží (na specifika vybraných výrobků ve smyslu zákona o spotřebních daních, které jsou určeny druhově, upozornil již rozsudek NSS ze dne 20. 8. 2009, čj. 1 Afs 81/2009-68, podle něhož právě to je „jedním z důvodů, proč zákon o spotřebních daních klade zvláštní požadavky na vedení přesné dokumentace“).

(33) Nejvyšší správní soud se proto ztotožňuje s názorem stěžovatele, že opačný výklad, který nastiňuje žalobkyně, by popíral samotný smysl normy a vedl by k umožnění obcházení jednoznačně stanovených povinností v zákoně. Výrobky podléhající spotřební dani by nebyly při kontrolách identifikovatelné či ověřitelné. Dodatečné doložení zjednodušeného průvodního dokladu ve smyslu § 30 zákona o spotřebních daních poté, co tento doklad nebyl předložen při kontrole správcem daně, je proto ve vztahu k porušení § 42 odst. 1 písm. a) zákona o spotřebních daních bez významu.

(34) Hypotéza skutkových podstat formulovaných v § 42 odst. 1 písm. a) zákona o spotřebních daních se vztahuje ke kterémukoliv okamžiku průběhu přepravy. V případě skutkové podstaty pod písm. a) ve vztahu k § 30 je k jejímu naplnění podstatné jen a pouze to, zda v jakémkoliv okamžiku přepravy jsou vybrané výrobky přepravovány bez příslušných dokladů. Dodatečné doložení těchto dokladů již nemůže zvrátit skutečnost, že v době kontroly, neboli v době přepravy, neměl přepravce příslušné dokumenty k dispozici. Porušením, na které tato skutková podstata v souvislosti s § 30 zákona o spotřebních daních míří, je pouze a jen skutečnost, že zjednodušený průvodní doklad nebyl k dispozici právě v době přepravy (kontroly), nikoli skutečnost, zda tento dokument sice v době přepravy (kontroly) existoval, avšak kontrolovaná osoba ho neměla k dispozici.

(35) Z tohoto důvodu je proto v dané věci nerozhodné, zda žalobkyně poprvé doplňovala chybějící průvodní doklad elektronicky hned druhý den po kontrole, tj. 9. 3. 2012, což není ve správním spisu dokumentováno, nebo až 15. 3. 2012 osobně, jak ze správního spisu vyplývá.

§ 6

Prokázání oprávněného nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně

(1) Oprávněné nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně se prokazuje povolením k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, bylo-li vydáno, a dokladem o osvobození vybraných výrobků od daně. Toto ustanovení se nevztahuje na právnické nebo fyzické osoby uvedené v § 53 odst. 5.

(2) Doklad o osvobození od daně podle odstavce 1, který je plátce, popřípadě uživatel povinen bezodkladně vydat při vydání vybraných výrobků osvobozených od daně, musí obsahovat tyto údaje:

a) obchodní firmu nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo, bylo-li přiděleno, odesílajícího plátce, popřípadě uživatele,

b) obchodní firmu nebo jméno, sídlo nebo místo pobytu a daňové identifikační číslo, bylo-li přiděleno, přijímajícího uživatele,

c) množství vybraných výrobků osvobozených od daně, u nichž vznikla daňová povinnost, a jejich název, popřípadě obchodní označení,

d) prohlášení, že v ceně vybraných výrobků není obsažena daň,

e) místo odeslání,

f) místo přijetí,

g) datum vystavení dokladu o osvobození od daně,

h) číslo dokladu o osvobození od daně.

(3) Oprávněné nabytí dovezených vybraných výrobků osvobozených od daně se prokazuje povolením k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, byla-li povinnost jej vystavit, a zároveň rozhodnutím o propuštění vybraných výrobků do režimu volného oběhu nebo do režimu aktivního zušlechťovacího styku v systému navracení nebo jiným rozhodnutím správce daně o vyměření daně.

(4) Vybrané výrobky osvobozené od daně lze dopravovat pouze s dokladem o osvobození od daně, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 50).

K § 6

1. Tento paragraf vymezuje doklady, kterými se prokazuje oprávněné nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně. Způsob uplatnění nároku na osvobození od daně je popsán v § 12 a podmínky pro získání zvláštního povolení v § 13 a 43c.

K odst. 1

2. U vybraných výrobků osvobozených od daně, tj. vybraných výrobků, které již byly uvedeny do volného daňového oběhu bez daně, se jejich oprávněné nabytí bez daně prokazuje „povolením k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně“, jestliže je toto povolení požadováno.

3. Toto povolení vydává správce daně. Případy, kdy není vyžadováno povolení, jsou uvedeny v části druhé zákona (například § 53 u minerálních olejů nebo v § 73 u lihu).

4. Oprávněné nabytí bez daně se dále prokazuje dokladem o osvobození vybraných výrobků od daně.

5. Toto ustanovení se nevztahuje na konečné spotřebitele, kteří přijímají mimo rámec své podnikatelské činnosti minerální oleje osvobozené od daně podle § 49 odst. 1 (minerální oleje s výjimkou ostatních benzinů a minerálních olejů používaných k mineralogickým postupům nebo v metalurgických procesech, používaných pro jiné účely než je pohon motorů nebo výroba tepla) v jednotkovém balení o obsahu nejvýše 20 litrů [viz komentář k § 53 odst. 5 písm. a)]. A rovněž se toto ustanovení nevztahuje na konečné spotřebitele, kteří plní biosložku (metylestery apod.) osvobozenou od daně dle § 49 odst. 13 až 15 na čerpacích stanicích do běžné nádrže motorových dopravních prostředků [viz komentář k § 53 odst. 5 písm. b)]. Tyto osoby tak nepotřebují ani povolení, ani nemusí mít k dispozici doklad o osvobození.

K odst. 2

6. Doklad o osvobození musí vystavit plátce při vydání vybraných výrobků (a jejich uvedení do volného daňového oběhu) uživateli, popř. uživatel, který prodává vybrané výrobky osvobozené od daně dalšímu uživateli (viz komentář k § 52a). Tento doklad musí vydat bezodkladně již při vydání vybraných výrobků, jelikož vybrané výrobky osvobozené od daně lze přepravovat pouze s dokladem o osvobození od daně, tj. tento doklad musí vybrané výrobky osvobozené od daně doprovázet během přepravy (viz komentář k odst. 4).

7. Toto ustanovení vymezuje povinné náležitosti dokladu o osvobození od daně. Další povinné náležitostí dokladu o osvobození od daně jsou uvedeny v § 52 pro minerální oleje osvobozené od daně a v § 75 pro líh osvobozený od daně.

K odst. 3

8. U dovezených výrobků propuštěných do celního režimu volný oběh, popř. aktivní zušlechťovací styk v systému navracení se oprávněné nabytí vedle povolení (jestliže je vyžadováno) prokazuje rozhodnutím celního úřadu o propuštění vybraných výrobků do jednoho z těchto režimů, popř. jiným rozhodnutí celního úřadu o vyměření daně.

K odst. 4

9. Doklad o osvobození od daně musí vybrané výrobky osvobozené od daně doprovázet během přepravy s výjimkou odpadních olejů, které jsou nepodnikající fyzickou osobou dopravovány osobě, která je prodává nebo bezplatně předává ke konečné spotřebě (viz komentář k § 50 odst. 8). V opačném případě hrozí zajištění vybraných výrobků správcem daně (viz komentář k § 42 a následujícím).

K odst. 5

10. Novelou účinnou od 1. ledna 2014 bylo ustanovení odkazující na podmínky pro prokázání oprávněnosti nabytí některých vybraných výrobků (případy, kdy není vyžadován doklad o osvobození od daně, resp. vymezení dodatečných povinných náležitostí těchto dokladů dle § 52 a § 75) zrušeno. Novelou nedošlo k žádné věcné změně. I nadále se v těchto dříve vyjmenovaných ustanoveních platných pro jednotlivé spotřební daně nachází speciální úprava navazující na ustanovení tohoto paragrafu.

Související ustanovení:

§ 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 50 – doprava minerálních olejů od daně na daňovém území České republiky, § 52 – prokázání oprávněného nabytí minerálních olejů osvobozených od daně, § 53 – nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 75 – prokázání oprávněného nabytí lihu osvobozeného od daně

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

Judikatura:

NSS 10 Afs 148/2014-70

§ 7

Předmět daně

Předmětem daně jsou vybrané výrobky na daňovém území Evropské unie vyrobené nebo na daňové území Evropské unie dovezené.

K § 7

1. Tento paragraf vymezuje v „obecné“ rovině předmět daně. Předmětem daně jsou vybrané výrobky uvedené v § 1 blíže specifikované v části druhé zákona, které jsou vyrobené [viz komentář k § 3 písm. t)] na daňovém území Evropské unie nebo na toto území dovezené [viz komentář k § 3 písm. b)].

2. Novelou účinnou od 1. ledna 2014 bylo ustanovení odkazující na bližší vymezení předmětu daně u jednotlivých daní zrušeno. Novelou nedošlo k žádné věcné změně. I nadále se v těchto dříve vyjmenovaných ustanoveních platných pro jednotlivé spotřební daně nachází speciální úprava navazující na ustanovení tohoto paragrafu.

3. Vznik daňové povinnosti a okamžik vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň jsou vymezeny v následujících § 8 a 9.

Související ustanovení:

§ 1 – předmět úpravy, § 2 – daňové území, § 3 písm. b) – dovoz, § 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 3 písm. t) – výroba, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 67 – předmět daně z lihu, § 81 – předmět daně z piva, § 93 – předmět daně z vína a meziproduktů, § 101 – předmět daně z tabákových výrobků

Evropské právní předpisy:

čl. 1 a 2 Směrnice

§ 8

Vznik daňové povinnosti

Daňová povinnost vzniká výrobou vybraných výrobků na daňovém území Evropské unie nebo dovozem vybraných výrobků na daňové území Evropské unie.

K § 8

1. V souladu s tímto ustanovením vzniká daňová povinnost [viz komentář k § 3 písm. m)] již výrobou vybraných výrobků na daňovém území Evropské unie, nicméně s výjimkou výroby mimo daňový sklad vznik daňové povinnosti ještě automaticky neznamená vznik povinnosti přiznat a zaplatit daň. Okamžik vzniku povinnosti přiznat daň se odvíjí především od okamžiku uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu (viz komentář k § 9).

2. U dovážených vybraných výrobků vzniká daňová povinnost dovozem těchto vybraných výrobků [viz komentář k § 3 písm. b)], tj. dnem, kdy vybrané výrobky vstoupí na daňové území Evropské unie, resp. jestliže jsou vybrané výrobky k tomuto okamžiku propuštěny například do celního režimu vnější tranzit, okamžikem, kdy jsou propuštěny do celního režimu volný oběh, jestliže nejsou ke stejnému okamžiku uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně (viz komentář k § 9 odst. 2). V tomto případě vzniká povinnost přiznat daň dle předcházejícího odstavce.

Související ustanovení:

§ 1 – předmět úpravy, § 2 – daňové území, § 3 písm. b) – dovoz, § 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 3 písm. s) – ztráta a znehodnocení, § 3 písm. t) – výroba, § 4 odst. 1 – plátce daně, § 7 – předmět daně

Evropské právní předpisy:

čl. 2 Směrnice

§ 9

Vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit

(1) Povinnost daň ve stanovené lhůtě přiznat a zaplatit vzniká okamžikem uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky.

(2) Při dovozu vybraných výrobků vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit dnem vzniku celního dluhu, pokud vybrané výrobky nebyly uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně. Nepodléhají-li vybrané výrobky clu, má se pro účely tohoto zákona za to, že celní dluh vznikl, jsou-li splněny ostatní podmínky pro jeho vznik, které stanoví zvláštní právní předpis.13) Při dovozu vybraných výrobků, které byly uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně, vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit podle odstavce 1.

(3) Povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká také

a) u vybraných výrobků dopravovaných v režimu podmíněného osvobození od daně okamžikem jejich ztráty nebo znehodnocení, s výjimkou nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení,

b) u vybraných výrobků osvobozených od daně okamžikem jejich použití pro jiné účely, než na které se osvobození od daně vztahuje,

c) u vybraných výrobků, u nichž byla vrácena daň, okamžikem jejich použití pro jiné účely, než na které se vrácení daně vztahuje,

d) dnem zúčtování ztráty nebo znehodnocení vybraných výrobků, nejpozději však do jednoho měsíce po zjištění ztráty nebo znehodnocení, s výjimkou nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení do ztrát a znehodnocení se nezahrnují ztráty a znehodnocení ve výši technicky zdůvodněných skutečných výrobních ztrát a ztrát při skladování,

e) dnem nabytí vybraných výrobků nebo dnem jejich prodeje plátci uvedenými v § 4 odst. 1 písm. f) nebo dnem zjištění, že plátce vybrané výrobky po nějakou dobu držel, nebo že je drží, a to tím dnem, který nastal dříve,

f) okamžikem porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy vybraných výrobků v tomto režimu (§ 28),

g) dnem přijetí vybraných výrobků, které byly uvedeny do volného daňového oběhu v jiném členském státě a které jsou určeny pro účely podnikání na daňovém území České republiky nebo k plnění úkolů veřejnoprávního subjektu na daňovém území České republiky nebo dnem ukončení dopravy na daňovém území České republiky, pokud tyto výrobky byly přijaty plátcem uvedeným v § 4 odst. 1 písm. e) v jiném členském státě a jsou dopravovány na daňové území České republiky,

h) dnem zániku nebo zrušení povolení k provozování daňového skladu nebo povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně; to se nevztahuje na vybrané výrobky, které se mohou užívat bez tohoto povolení, nebo na vybrané výrobky, pro které toto povolení zaniklo podle § 13b a které jsou dnem zániku tohoto povolení uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně,

i) dnem přijetí vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě, které byly zaslány osobě, která nepodniká ani nevykonává jinou samostatnou hospodářskou činnost, na daňové území České republiky, nebo

j) dnem použití vybraných výrobků pro vlastní spotřebu.

(4) Povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká také dnem pozbytí nebo dnem propachtování obchodního závodu nebo jeho části tvořící samostatnou organizační složku, ke kterým náleží nezdaněné vybrané výrobky nacházející se mimo režim podmíněného osvobození od daně.

13) Zákon č. 13/1993 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

K § 9

1. Toto ustanovení definuje skutečnosti (okamžiky), které zakládají povinnost přiznat a zaplatit daň. Tento okamžik se v absolutní většině případů liší od okamžiku vzniku daňové povinnosti. Okamžiky vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň vymezené v tomto ustanovení se vztahují ke všem spotřebním daním uvedeným v zákoně.

2. Kromě těchto „obecných“ ustanovení je při stanovení okamžiku vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň nutno zohlednit i další skutečnosti zakládající povinnost přiznat a zaplatit daň vztahující se již specificky k jednotlivým spotřebním daním uvedeným v zákoně.

3. Daň je obecně splatná do 40. dne po skončení kalendářního měsíce, ve kterém povinnost přiznat a zaplatit daň vznikla. Nicméně z tohoto pravidla existuje celá řada odchylek (viz komentář k § 18).

K odst. 1

4. Nejběžnější skutečností, která zakládá povinnost daň přiznat a zaplatit, je uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu. V souladu s § 3 odst. l se může jednat především o jakékoli vyjmutí vybraných výrobků z režimu podmíněného osvobození, tj. například vyjmutí zboží z daňového skladu bez další navazující dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně.

5. Povinnost daň přiznat a zaplatit vznikne ihned okamžikem jakékoli výroby vybraných výrobků mimo daňový sklad, jelikož tato výroba je považována za uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu.

6. V případě „legálního“ uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu povinnost daň přiznat a zaplatit nevzniká u vybraných výrobků osvobozených od daně.

7. Toto ustanovení ve znění do 31. prosince 2014 rovněž v poslední větě explicitně stanovilo, že se nevztahuje na odpadní oleje uvedené v § 45 odst. 1 písm. d). Tato věta byla novelou účinnou k 1. lednu 2015 zrušena. Dle důvodové zprávy k této změně se však nejedná o změnu věcnou, nýbrž o zrušení z důvodu nadbytečnosti. Dosavadní postup by se tak neměl změnit.

K odst. 2

8. Tento odstavec se vztahuje na dovoz zahraničního zboží „uskutečněný“ na daňovém území České republiky, tj. na vybrané výrobky, které jsou propuštěny například do celního režimu volný oběh až na území České republiky.

9. Při dovozu zahraničních výrobků je nutno rozlišovat případy, kdy vybrané výrobky jsou propuštěny do celního režimu volný oběh bez následného uvedení do režimu podmíněného osvobození od daně, nebo kdy naopak jsou uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně (jsou například dopraveny v režimu podmíněného osvobození od daně do daňového skladu nebo jsou propuštěny do celního režimu volný oběh přímo v daňovém skladu).

10. V prvním případě vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň dnem vzniku celního dluhu, tj. dnem propuštění zboží do celního režimu volný oběh, a to i v případě, že dovážený vybraný výrobek dovoznímu clu nepodléhá (výrobek podléhá nulové sazbě cla).

11. Jestliže jsou vybrané výrobky uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně, vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň až okamžikem jejich uvedení do volného daňové oběhu.

K odst. 3

12. V tomto odstavci jsou vymezeny další skutečnosti zakládající povinnost přiznat a zaplatit daň.

K odst. 3 písm. a)

13. Toto ustanovení se aplikuje na vybrané výrobky přepravované v režimu podmíněného osvobození od daně, jestliže dojde v průběhu této dopravy k jejich ztrátě či znehodnocení. Povinnost přiznat a zaplatit daň nevzniká v případě, že se jedná o nepředvídatelnou ztrátu nebo znehodnocení [viz komentář k § 3 písm. s)].

14. Povinnost přiznat a zaplatit daň nevznikne ani v případě, že lze na takto „ztracené“ vybrané výrobky aplikovat osvobození od daně (například § 49 odst. 11 u minerálních olejů). Vyhláška č. 237/2005 Sb. stanovuje, mimo jiné, koeficienty pro výpočet ztrát u jednotlivých skupin dopravovaných minerálních olejů.

15. Jestliže při dopravě minerálních olejů mezi dvěma daňovými sklady v režimu podmíněného osvobození od daně provozovatel přijímajícího daňového skladu zjistí při příjmu rozdíl mezi přijímaným množstvím zjištěným na základě měření při přijetí vybraných výrobků do daňového skladu a množstvím minerálních olejů uvedeným v průvodním dokladu a toto množství uvede v oznámení o přijetí vybraných výrobků, provozovatel odesílajícího daňového skladu musí porovnat, zda „chybějící“ množství minerálních olejů je v normě ztrát stanovených vyhláškou, či nikoli.

16. V případě, že množství chybějících minerálních olejů je nad normu technicky zdůvodněných ztrát dle výše uvedené vyhlášky, je provozovatel odesílajícího daňového skladu povinen přiznat a zaplatit daň z množství minerálních olejů, které je nad normu technicky zdůvodněných ztrát. Provozovateli odesílajícího daňového skladu vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit bez ohledu na to, že nedošlo k porušení závěr a přijímající daňový sklad neuplatnil reklamaci za nedodané zboží.

17. Den zjištění ztráty minerálního oleje při dopravě je den, kdy například provozovatel odesílajícího daňového skladu obdrží oznámení o přijetí vybraných výrobků obsahující vyznačený rozdíl.

18. Od zde uvedeného případu vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň je nutno odlišit situaci, kdy dojde k porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy [viz komentář k odst. 3 písm. f) komentovaného ustanovení].

K odst. 3 písm. b)

19. Povinnost přiznat daň vzniká u vybraných výrobků osvobozených od daně propuštěných do volného daňového oběhu v okamžiku, kdy jsou použity pro účely, na které se osvobození od daně nevztahuje.

K odst. 3 písm. c)

20. Jestliže byla u zdaněných vybraných výrobků vrácena spotřební daň, přičemž vrácení daně je vázáno na účel použití vybraných výrobků, vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň v okamžiku, kdy jsou tyto vybrané výrobky použity pro účely, na které se vrácení daně nevztahuje.

K odst. 3 písm. d)

21. V souladu s tímto ustanovením vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň v případě ztráty nebo znehodnocení vybraných výrobků. Toto ustanovení to sice výslovně neuvádí, ale mělo by se dle našeho názoru aplikovat pouze na ztráty nebo znehodnocení u vybraných výrobků nacházejících se v režimu podmíněného osvobození od daně, tj. nemělo by se vztahovat na vybrané výrobky prokazatelně uvedené do volného daňového oběhu, z kterých byla přiznána a zaplacena daň. Zatímco tedy odst. 3 písm. a) komentovaného ustanovení se vztahuje na ztráty a znehodnocení při přepravě v režimu podmíněného osvobození od daně, toto ustanovení by se mělo vztahovat na ztráty a znehodnocení při výrobě nebo skladování v daňovém skladu. Tomu svědčí i čl. 7 odst. 4 Směrnice, který řeší otázku ztrát a znehodnocení jen u vybraných výrobků nacházejících se v režimu podmíněného osvobození od daně.

22. Povinnost přiznat a zaplatit daň nevzniká v případě, že se jedná o nepředvídatelnou ztrátu nebo znehodnocení [viz komentář k § 3 písm. s)].

23. Za ztrátu či znehodnocení se nepovažují ztráty a znehodnocení ve výši technicky zdůvodněných skutečných výrobních ztrát a ztrát při skladování.

24. Zároveň jsou však technicky zdůvodněné skutečné výrobní ztráty (například v případě minerálních olejů ztráty při skladování) osvobozeny od daně (viz komentář k § 49 odst. 11, § 71 odst. 2, § 86 odst. 2 a § 97 odst. 2). Dochází tak k osvobození vybraných výrobků, u kterých vůbec nevznikla povinnost přiznat a zaplatit daň.

25. Je otázkou, jak postupovat v případě, že dojde ke ztrátě vybraných výrobků osvobozených od daně z důvodu účelu použití. Jestliže je například v rámci inventury zjištěno manko takových vybraných výrobků, nelze dle našeho názoru automaticky aplikovat odst. 3 písm. b) komentovaného ustanovení (vybrané výrobky nebyly použity pro jiný účel, i když může být nemožné prokázat, proč vzniklo zjištěné manko).

K odst. 3 písm. e)

26. Osobě, která skladuje nebo dopravuje vybrané výrobky, jestliže neprokáže, že se jedná o vybrané výrobky pro osobní spotřebu (za množství vybraných výrobků určených pro osobní spotřebu se považuje množství nepřesahující hodnoty vymezené v § 4 odst. 5 a 6), a osobě, která uvádí vybrané výrobky do volného daňového oběhu, jestliže neprokážou, že se jedná o již zdaněné vybrané výrobky nebo o výrobky oprávněně nabyté bez daně, vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň k prvnímu z následujících okamžiků:

a) ke dni nabytí těchto vybraných výrobků,

b) ke dni prodeje těchto vybraných výrobků,

c) ke dni zjištění, že plátce vybrané výrobky po nějakou dobu držel nebo drží (vztahuje se například i na osobu, která pro jinou osobu dané vybrané výrobky skladuje či přepravuje).

K odst. 3 písm. f)

27. Povinnost přiznat a zaplatit daň u dopravovaných vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně vzniká také v případě, že ve stanovené lhůtě není ukončena tato jejich doprava do daňového skladu, oprávněnému příjemci, na místo přímého dodání, na místo vývozu nebo osobám požívajícím výsad a imunit, ozbrojeným silám, jak jsou vymezeny v čl. 12 odst. 1 Směrnice (viz komentář k § 28).

K odst. 3 písm. g)

28. Osobě, která přijme (pořídí z jiného členského státu) vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání na daňovém území České republiky, vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň okamžikem přijetí těchto vybraných výrobků (komentář k § 29).

29. Povinnost přiznat daň vzniká i veřejnoprávnímu subjektu, který tyto vybrané výrobky přijme pro plnění svých úkolů.

30. Jestliže si některá z výše uvedených osob pořídí (přijme) vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě již na území jiného členského státu a přepraví tyto vybrané výrobky na daňové území České republiky, vzniká jí povinnost přiznat a zaplatit daň okamžikem ukončení přepravy na daňovém území České republiky.

K odst. 3 písm. h)

31. Provozovateli daňového skladu vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň v okamžiku zániku nebo zrušení povolení k provozování daňového skladu (viz komentář k § 20 odst. 18 a 19).

32. Uživateli s povolením přijímat a užívat vybrané výrobky osvobozené od daně rovněž vzniká povinnost přiznat daň v okamžiku zániku nebo zrušení povolení s výjimkou vzniku daňového skladu na místě, kde byly skladovány vybrané výrobky osvobozené od daně (viz komentář k § 13b), jestliže byly uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně. Povinnost přiznat daň nevzniká ani v případě, že dané vybrané výrobky osvobozené od daně mohou být doužívány bez tohoto povolení.

33. Novela účinná k 1. lednu 2015 však již neumožňuje doužívání zbývajících zásob po uplynutí lhůty platnosti a zániku povolení zjištěných na základě povinné inventarizace, jestliže je jejich osvobození od daně podmíněno povolením.

K odst. 3 písm. i)

34. U zasílání vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě do České republiky (viz komentář k § 33) vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň dnem přijetí těchto vybraných výrobků.

K odst. 3 písm. j)

35. Povinnost přiznat daň vzniká v souladu s tímto ustanovením i dnem použití vybraných výrobků pro vlastní spotřebu. Může se jednat například o situaci, kdy provozovatel daňového skladu spotřebuje vybrané výrobky uložené v tomto daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně, aniž by tyto výrobky opustily tento daňový sklad (například spotřeba topných olejů v rafinerii pro výrobu tepla, která nesouvisí s výrobou jiných minerálních olejů).

K odst. 4

36. Při nájmu podniku nebo jeho části, při prodeji podniku nebo jeho části nebo při vložení podniku nebo jeho části do obchodní společnosti nebo družstva vzniká povinnost přiznat daň ve vztahu k nezdaněným vybraným výrobkům dnem převodu nebo přechodu vlastnického práva k těmto nezdaněným výrobkům, jestliže se nenacházejí v režimu podmíněného osvobození a tvoří obchodní majetek.

37. Novela účinná k 1. lednu 2014 provedla terminologické úpravy tohoto ustanovení v návaznosti na občanský zákoník, který používá namísto pojmu „podnik“ pojem „obchodní závod“ (viz § 502 obč. zák.) a zároveň se dle § 2332 a násl. obč. zák. obchodní závod může stát pouze předmětem pachtu, a nikoli předmětem nájmu. Zároveň došlo k vypuštění konkrétních případů pozbytí obchodního závodu (prodej nebo vklad) a použití obecného pojmu „pozbytí“. Tyto úpravy nepřináší žádnou věcnou změnu.

K odst. 5

38. Novela účinná k 1. lednu 2014 vypustila pro nadbytečnost ustanovení tohoto odstavce, které odkazovalo pro účely určení okamžiku vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň na skutečnosti zakládající tuto povinnost pro jednotlivé spotřební daně uvedené v zákoně nad rámec skutečností uvedených v tomto paragrafu. Věcně nedochází k žádné změně, i nadále se bude v těchto dříve vyjmenovaných ustanoveních nacházet speciální úprava navazující na ustanovení toho paragrafu.

Související ustanovení:

§ 1 – předmět úpravy, § 2 – daňové území, § 3 písm. b) – dovoz, § 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 3 písm. s) – ztráta a znehodnocení, § 4 odst. 1 – plátce daně, § 7 – předmět daně, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 11 – osvobození od daně, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 28 – porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy, § 33 – zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 45 odst. 1 písm. d) – odpadní oleje, § 46 – vznik povinnosti daň z minerálních olejů přiznat a zaplatit, § 68 – vznik povinnosti daň z lihu přiznat a zaplatit, § 83 – vznik povinnost daň z piva přiznat a zaplatit, § 94 – vznik povinnosti daň z vína a meziproduktů přiznat a zaplatit, § 101a – vznik povinnosti daň z tabákových výrobků přiznat a zaplatit

Související předpisy:

zákon č. 13/1993 Sb., celní zákon, – vyhláška č. 237/2005 Sb., – obč. zák.

Evropské právní předpisy:

čl. 7 Směrnice

§ 10

Sazby a výpočet daně

Daň se vypočte jako součin základu daně a sazby daně stanovené pro příslušný vybraný výrobek.

K § 10

1. Toto ustanovení vymezuje způsob výpočtu daně, a to jako součin základu daně, který je stanoven v části druhé zákona pro jednotlivé spotřební daně (viz komentář k § 47 odst. 1 u minerálních olejů, § 69 u lihu, § 84 u piva, § 95 u vína a meziproduktů, § 102 u tabákových výrobků) a sazbou daně uvedenou tamtéž (viz komentář k 48 u minerálních olejů, § 70 u lihu, § 85 u piva, § 96 u vína a meziproduktů, § 104 u tabákových výrobků).

2. Při výpočtu daně u piva je nutno postupovat v souladu s § 85 a při výpočtu daně u tabákových výrobků dle § 104.

3. Odstavec odkazující na postup při výpočtu daně z piva a tabákových výrobků byl z důvodu nadbytečnosti zrušen novelou účinnou k 1. lednu 2014.

Související ustanovení:

§ 47 – základ daně z minerálních olejů, § 48 – sazby daně z minerálních olejů, § 69 – základ daně z lihu, § 70 – sazby daně z lihu, § 84 – základ daně z piva, § 85 – sazby a výpočet daně z piva, § 95 – základ daně z vína a meziproduktů, § 96 – sazby daně z vína a meziproduktů, § 102 – základ daně z tabákových výrobků, § 104 – sazby a výpočet daně z tabákových výrobků

Související předpisy:

zákon o metrologii

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 11

Osvobození od daně

(1) Od daně jsou osvobozeny vybrané výrobky

a) dovezené, pokud se na ně vztahuje osvobození příležitostného dovozu zboží v osobních zavazadlech cestujícího, člena posádky letadla nebo dovozu pohonných hmot cestujícím podle zákona upravujícího daň z přidané hodnoty31a), anebo osvobození od cla, s výjimkou vybraných výrobků, které se po vývozu vracejí zpět na daňové území České republiky a jsou propuštěny do volného oběhu,

b) nakoupené bez daně za stavu ohrožení státu a válečného stavu, pokud tak nařídí vláda podle § 137,

c) zrušeno

d) dovezené nebo dopravené z území jiného členského státu nebo z místa dovozu na daňovém území České republiky na daňové území České republiky pro ozbrojené síly států, které jsou členy Organizace Severoatlantické smlouvy, s výjimkou ozbrojených sil České republiky pro použití těchto výrobků těmito ozbrojenými silami nebo civilními zaměstnanci je doprovázejícími nebo k zásobování jejich jídelen, tyto výrobky mohou být dopravovány z jiného členského státu pouze s osvědčením o osvobození od spotřební daně vyhotoveným podle vzoru a způsobem uvedeným v příslušném předpisu Evropské unie,17a)

e) dopravené z území jiného členského státu osobám uvedeným v § 15 odst. 1; tyto výrobky mohou být dopravovány z jiného členského státu pouze s doklady podle § 27 nebo 27c a s osvědčením o osvobození od spotřební daně vyhotoveným podle vzoru a způsobem uvedeným v příslušném předpisu Evropské unie,17a)

f) dovezené ze třetích zemí, pokud jsou tyto vybrané výrobky v rámci omezení a za podmínek stanovených mezinárodními smlouvami s těmito zeměmi osvobozeny od daně z přidané hodnoty,

g) dovezené mezinárodními organizacemi nebo jejich členy, pokud jsou tyto vybrané výrobky v rámci omezení a za podmínek stanovených mezinárodními úmluvami zakládajícími tyto organizace, popřípadě dohodami o umístění jejich sídla, osvobozeny od daně z přidané hodnoty.

(2) Pokud právnická nebo fyzická osoba nakoupila zdaněné vybrané výrobky a použila je pro účely, na které se vztahuje osvobození od daně, pohlíží se pro účely tohoto zákona na tyto vybrané výrobky, jako by byly pořízeny za ceny bez daně.

(3) Vybrané výrobky osvobozené od daně podle odstavce 1 lze přijímat a užívat bez povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

17a) Nařízení komise (ES) č. 31/96 o osvědčení o osvobození od spotřební daně.

31a) Zákon č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty.

K § 11

1. Tento paragraf vymezuje podmínky, za kterých jsou vybrané výrobky osvobozeny od spotřebních daních. Další skutečnosti zakládající nárok na osvobození od daně jsou uvedeny v části druhé zákona a vztahují se k jednotlivým spotřebním daním tam uvedeným. Na případy uvedené v tomto paragrafu není vyžadováno zvláštní povolení na přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

K odst. 1 písm. a)

2. Vybrané výrobky dovezené v osobních zavazadlech cestujících určené pro osobní užívání cestujícím nebo členům jejich rodiny nebo jako dar, přičemž z povahy zboží ani z množství zboží nelze usuzovat, že jsou dováženy pro obchodní účely, jsou osvobozeny za podmínek uvedených v § 71a až 71e zákona o dani z přidané hodnoty od jednotlivých spotřebních daní v následujícím rozsahu:

a) 200 cigaret,

b) 100 doutníků o hmotnosti jednoho kusu nejvýše 3 gramy,

c) 50 doutníků o hmotnosti jednoho kusu vyšší než 3 gramy, nebo

d) 250 g tabáku ke kouření,

e) 1 litru alkoholického nápoje, jehož skutečný obsah lihu přesahuje 22 % objemových, nebo nedenaturovaného alkoholu s obsahem lihu nejméně 80 % objemových,

f) 2 litrů alkoholického nápoje, jehož skutečný obsah alkoholu nepřesahuje 22 % objemových,

g) 4 litry tichého vína na osobu,

h) 16 litrů piva na osobu.

3. U tabákových výrobků a alkoholických nápojů se každé množství jednotlivých druhů tabákových výrobků, resp. alkoholických nápojů považuje za 100% množství osvobozených vybraných výrobků. Jestliže daná osoba dováží například cigarety a doutníky, lze osvobodit kombinaci takového množství těchto výrobků, jejichž součet procentních podílů využitelných pro dovoz nepřesáhne 100 %, osvobozen tak může být dovoz například 100 cigaret (50 % „povoleného“ množství) a 50 doutníků do 3 gramů (50 % „povoleného“ množství).

4. Vybrané výrobky dovezené v osobních zavazadlech člena posádky letadla jsou osvobozeny od daně ve stejném množství uvedeném výše za podmínek stanovených v § 71e.

5. Pohonné hmoty dovezené v běžné nádrži motorového prostředku pro dopravu a dovoz pohonných hmot v množství nejvýše 10 litrů v přenosné nádrži v jednom motorovém prostředku pro dopravu jsou rovněž osvobozeny od daně.

6. Od daně jsou osvobozeny rovněž dovezené vybrané výrobky osvobozené při dovozu od cla s výjimkou vybraných výrobků, které se vrátily zpět na území České republiky a jsou propuštěny do celního režimu volný oběh.

K odst. 1 písm. d)

7. Od daně jsou osvobozeny zahraniční vybrané výrobky, propuštěné do celního režimu volný oběh na daňovém území České republiky, nebo vybrané výrobky dopravené (pořízené) z jiného členského státu určené pro ozbrojené síly členských států NATO, přičemž tyto vybrané výrobky mohou být použity těmito ozbrojenými silami, doprovázejícími civilními zaměstnanci nebo k zásobování jejich jídelen.

8. Toto osvobození se nevztahuje na vybrané výrobky určené pro ozbrojené síly České republiky.

9. Tyto vybrané výrobky musí být dopravovány společně s osvědčením o osvobození od spotřební daně. Počínaje 1. dubnem 2010 však již nemusí být dopravovány s průvodním dokladem, resp. se na ně neaplikuje postup související se zavedením elektronického systému ve smyslu § 26 a následujících.

K odst. 1 písm. e)

10. Od daně jsou osvobozeny vybrané výrobky dopravené (pořízené) z jiného členského státu osobám požívajícím výsad a imunit (viz komentář k § 15).

11. Tyto vybrané výrobky musí být dopravovány společně s osvědčením o osvobození od spotřební daně a s elektronickým průvodním dokladem (viz komentář k § 27 a 27c).

K odst. 1 písm. f) a g)

12. Novelou zákona účinnou k 1. dubnu 2010 byla do tohoto odstavce vložena další dvě ustanovení, dle kterých jsou od spotřební daně osvobozeny vybrané výrobky dovezené obecně ze třetích zemí nebo dovezené mezinárodními organizacemi nebo jejich členy, ale pouze v případech, kdy jsou osvobozeny od daně z přidané hodnoty v rámci omezení a za podmínek stanovených mezinárodními smlouvami nebo úmluvami.

13. I v těchto případech, podobně jako u osvobození dle písm. a), je tedy osvobození od spotřební daně vázáno na osvobození od DPH.

K odst. 2

14. Pokud subjekt získá pro účely, na které se vztahuje osvobození od daně, vybrané výrobky za cenu obsahující spotřební daň, nebude mu tato daň vrácena.

K odst. 3

15. Oprávněné nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně se obecně prokazuje vedle dokladu o osvobození vybraných výrobků od daně i povolením podle § 13. Toto povolení se nevyžaduje pro skutečnosti zakládající nárok na osvobození od daně uvedené v odst. 1.

K odst. 4

16. Novelou účinnou k 1. lednu 2014 byl zrušen pro nadbytečnost odstavec 4 odkazující pro účely vymezení vybraných výrobků osvobozených od daně na skutečnosti zakládající nárok na osvobození od daně pro jednotlivé spotřební daně uvedené v zákoně nad rámec skutečností uvedených v tomto paragrafu. Novela neznamená věcnou změnu, i nadále se bude v ustanoveních dříve vyjmenovaných v tomto odstavci nacházet speciální úprava navazující na § 11.

Související ustanovení:

§ 3 písm. b) – dovoz, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 15 – vracení daně osobám požívajícím výsad a imunit, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 71 – osvobození od daně z lihu, § 72 – uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu, § 86 – osvobození od daně z piva, § 97 – osvobození od daně z vína a meziproduktů, § 105 – osvobození od daně z tabákových výrobků

Související předpisy:

§ 71 až 71f zákona o DPH

Literatura:

Drábová, M., Holubová, O., Tomíček, M. Zákon o dani z přidané hodnoty. Komentář. 6., aktualizované vydání. Praha: Wolters Kluwer, 2015.

Evropské právní předpisy:

čl. 12 až 14 Směrnice, – nařízení o osvobození od cla, – nařízení 31/96/ES

§ 12

Uplatnění nároku na osvobození od daně

(1) Nárok na osvobození vybraného výrobku od daně, včetně odkazu na příslušné ustanovení tohoto zákona, podle něhož je nárok uplatňován, je uživatel povinen uplatnit písemně u plátce nebo uživatele, a to nejpozději před jejich vydáním, jinak nárok na vydání vybraných výrobků bez daně nevznikne. To se netýká uživatelů uvedených v § 53 odst. 5.

(2) Jedná-li se o dovoz vybraných výrobků, uplatňuje nárok na osvobození vybraného výrobku od daně uživatel, který musí být současně i deklarantem, a to při podání celního prohlášení, jímž navrhuje propuštění vybraných výrobků do režimu volného oběhu nebo do režimu aktivního zušlechťovacího styku v systému navracení. Je-li stanovena povinnost podat celní prohlášení v písemné formě, uplatňuje se nárok na osvobození od daně rovněž písemně.

(3) Nárok na vydání vybraného výrobku za ceny bez daně uživatel prokazuje předložením povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, pokud nelze vybrané výrobky osvobozené od daně přijímat a užívat bez tohoto povolení; neučiní-li tak, má se za to, že nárok na osvobození vybraných výrobků od daně nebyl uplatněn.

(4) Stanoví-li tento zákon jako podmínku pro vydání vybraného výrobku za cenu bez daně předložení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, je plátce nebo uživatel oprávněn vydat vybraný výrobek pouze uživateli, který takové povolení předloží k nahlédnutí.

(5) Uživatel je povinen bezodkladně umístit přijatý vybraný výrobek osvobozený od daně v místě, které je uvedeno v povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

K § 12

1. Tento paragraf vymezuje způsob uplatnění a podmínky vzniku nároku na osvobození od daně. Předpokladem pro vznik nároku na osvobození od daně je uplatnění nároku na osvobození a předložení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně. Případy, kdy se toto povolení nevyžaduje, jsou vymezeny v § 11 odst. 3, § 32, § 53, § 73, § 87, § 98 a 105a.

K odst. 1

2. Osoba, která chce nabýt vybrané výrobky osvobozené od daně [v souladu s § 3 písm. j) je tato osoba nazývána „uživatel“], musí ještě před jejich vydáním uplatnit nárok na osvobození od daně u plátce nebo uživatele, kteří mu mají vybrané výrobky dodat. Součástí žádosti musí být i odkaz na příslušné ustanovení zákona.

3. Zákon blíže nestanoví, jakou formou musí být nárok uplatněn. Mělo by být tedy postačující, pokud je například v kupní smlouvě či objednávce pohonných hmot uvedeno, že se jedná o pohonné hmoty, k jejichž přijímání a užívání pro stanovený účel zákon nevyžaduje zvláštní povolení.

4. Ustanovení tohoto odstavce výslovně stanoví, že součástí uplatnění nároku musí být odkaz na příslušné ustanovení zákona o spotřebních daních, podle něhož je nárok uplatňován. Uplatnění nároku by mělo mít písemnou formu (například smlouva, objednávka apod.).

5. Písemný nárok nemusí uplatnit konečný spotřebitel, přijímá-li mimo rámec své podnikatelské činnosti minerální oleje osvobozené od daně podle § 49 odst. 1 (minerální oleje s výjimkou ostatních benzinů a minerálních olejů používaných k mineralogickým postupům nebo v metalurgických procesech, používaných pro jiné účely než je pohon motorů nebo výroba tepla) v jednotkovém balení o obsahu nejvýše 20 litrů (viz komentář k § 53 odst. 5). A rovněž nemusí písemný nárok uplatnit konečný spotřebitel, který plní biosložku (metylestery apod.) osvobozenou od daně dle § 49 odst. 13 až 15 na čerpacích stanicích do běžné nádrže motorových dopravních prostředků (viz komentář k § 53 odst. 5). Tyto osoby tak nepotřebují ani zvláštní povolení, ani nemusí mít k dispozici doklad o osvobození.

6. Zákon nestanoví, zda při dlouhodobějších/pravidelných odběrech vybraných výrobků osvobozených od daně musí uživatel žádat pokaždé individuálně znovu, nebo zda postačí, aby uživatel požádal plátce před zahájením odběrů pro všechny další následující odběry. Domníváme se, že při vhodné formulaci žádosti lze plátci předložit i „globální“ žádost.

K odst. 2

7. Osoba, která chce uplatnit nárok na osvobození od daně při dovozu vybraných výrobků a jejich propuštění do celních režimů volný oběh nebo aktivní zušlechťovací styk v systému navracení, musí nárok uplatnit u příslušného celního úřadu, a to při podání celního prohlášení.

8. Osoba, která uplatňuje nárok na osvobození od daně, musí být pro účely celního řízení deklarantem ve vztahu k dováženému zboží, tj. nemůže se v celním řízení nechat zastupovat nepřímým zástupcem.

K odst. 3

9. Vedle uplatnění nároku na osvobození od daně musí uživatel předložit i povolení na přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně (viz komentář k § 13). Jestliže uživatel zvláštní povolení nepředloží, má se za to, že nárok na osvobození nebyl předložen.

10. Uživatel nemusí toto zvláštní povolení předložit v následujících případech:

a) zahraniční dovezené vybrané výrobky nebo vybrané výrobky dovezené z jiných členských států osvobozené za podmínek stanovených v § 11,

b) vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě, nabyté tamtéž pro soukromou spotřebu a dopravené na daňové území České republiky (viz komentář k § 32),

c) minerální oleje specifikované v § 53,

d) líh osvobozený od daně dle § 73 odst. 2,

e) pivo osvobozené od daně dle § 87,

f) víno a meziprodukty vymezené v § 98,

g) tabákové výrobky vymezené v § 105a.

K odst. 4

11. Jestliže má uživatel na jedné straně povinnost předložit povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, je dodavatel (plátce nebo i jiný uživatel) na druhé straně oprávněn vydat vybraný výrobek pouze uživateli, který mu předloží k nahlédnutí toto povolení.

K odst. 5

12. Povinnou součástí zvláštního povolení je i specifikace místa, kde jsou vybrané výrobky osvobozené od daně skladovány. Uživatel je povinen nabyté vybrané výrobky osvobozené od daně bezodkladně umístit v tomto místě.

Související ustanovení:

§ 3 písm. b) – dovoz, § 3 písm. f) – osvobození od daně, § 11 – osvobození od daně, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 32 – doprava vybraných výrobků pro osobní spotřebu, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 53 – nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 71 – osvobození od daně z lihu, § 72 – uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu, § 73 – povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně, § 86 – osvobození od daně z piva, § 87 – přijímání a užívání piva osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání piva osvobozeného od daně, § 97 – osvobození od daně z vína a meziproduktů, § 98 – přijímání a užívání vína osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání vína osvobozeného od daně, § 105 – osvobození od daně z tabákových výrobků

Evropské právní předpisy:

čl. 12 až 14 Směrnice, – nařízení Rady (ES) č. 1186/2009 ze dne 16. listopadu 2009 o systému Společenství pro osvobození od cla

§ 13

Přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně

(1) Vybrané výrobky osvobozené od daně lze přijímat a užívat pouze na základě pravomocného povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

(2) Vybrané výrobky osvobozené od daně lze přijímat pouze od dodavatele uvedeného v povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

(3) V případě, kdy dojde k nahrazení dosavadního povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně novým, lze vybrané výrobky osvobozené od daně přijímat a užívat na základě nového povolení ode dne jeho oznámení.

K § 13

1. V tomto paragrafu byl do 31. prosince 2014 popsán především procesní postup pro podání návrhu o vydání povolení na přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, pro vydání samotného povolení a pro jeho aktualizaci, zánik či odejmutí vydaného povolení. Novela účinná k 1. lednu 2015 však změnila koncepci tak, že obecné podmínky stejné pro všechny typy povolení (povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, povolení k provozování daňového skladu, povolení oprávněného příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, povolení oprávněného příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků) jsou nově vymezeny v § 43a až 43q. V § 13 až 13c zůstala pouze speciální ustanovení týkající se povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

2. Povolení vydaná před 1. lednem 2015 zůstávají v platnosti s tím, že „nové“ podmínky pro vydání povolení, stanovené novelou účinnou k 1. lednu 2015 musí být splněny do 31. července 2015 (viz komentář k přechodným ustanovením).

3. Se změnou koncepce tato novela zároveň odstranila časové omezení některých povolení. Počínaje 1. lednem 2015 se povolení vydávají na dobu neurčitou s tím, že správce daně má v rukou nástroje pro kontrolu plnění podmínek daných pro daný typ povolení.

4. Základní podmínkou pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně je povolení, které nabylo právní moci. Povolení musí být tedy oznámeno (doručeno) žadateli o povolení a musí uplynout lhůta pro odvolání (popř. se žadatel vzdal práva na odvolání).

5. Výjimku představuje situace, kdy je dosavadní povolení nahrazeno novým povolením. V toto případě lze vybrané výrobky osvobozené od daně přijímat na základě nového povolení již od okamžiku jeho oznámení (doručení), aby byla zachována kontinuita účinnosti povolení (ke stejnému okamžiku zanikne původní ustanovení).

6. Držitel povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně je oprávněn přijímat tyto vybrané výrobky pouze od dodavatele, který je v povolení uveden.

Související ustanovení:

§ 3 písm. f) – osvobození od daně, § 11 – osvobození od daně, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13b – zánik povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13c – zrušení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 32 – doprava vybraných výrobků pro osobní spotřebu, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 52a – povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 53 – nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 71 – osvobození od daně z lihu, § 72 – uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu, § 73 – povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně, § 86 – osvobození od daně z piva, § 87 – přijímání a užívání piva osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání piva osvobozeného od daně, § 97 – osvobození od daně z vína a meziproduktů, § 98 – přijímání a užívání vína osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání vína osvobozeného od daně, § 105 – osvobození od daně z tabákových výrobků

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 13a

Povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně

(1) Je-li v návrhu na vydání povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně uvedeno více dodavatelů, správce daně vydá toto povolení ke každému dodavateli samostatně.

(2) Správce daně zašle stejnopis povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně dodavateli těchto vybraných výrobků.

K § 13a

1. Jestliže žadatel v návrhu na vydání povolení uvede více dodavatelů vybraných výrobků osvobozených od daně, správce daně rozhodne o každém jednotlivém dodavateli zvlášť. Jak uvádí důvodová zpráva k tomuto ustanovení, správce daně dle zásady hospodárnosti všechna tato řízení spojí a formálně vydá jedno rozhodnutí s více výroky.

2. Správce daně je povinen zaslat stejnopis předmětného povolení i dodavateli, na kterého bylo toto povolení vydáno.

Související ustanovení:

§ 3 písm. f) – osvobození od daně, § 11 – osvobození od daně, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13b – zánik povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13c – zrušení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 32 – doprava vybraných výrobků pro osobní spotřebu, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 52a – povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 53 – nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 71 – osvobození od daně z lihu, § 72 – uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu, § 73 – povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně, § 86 – osvobození od daně z piva, § 87 – povolení k přijímání a užívání piva osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání piva osvobozeného od daně, § 97 – osvobození od daně z vína a meziproduktů, § 98 – přijímání a užívání vína osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání vína osvobozeného od daně, § 105 – osvobození od daně z tabákových výrobků

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 13b

Zánik povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně

Povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně zaniká rovněž dnem, kdy nabude právní moci povolení k provozování daňového skladu pro prostorově ohraničené místo, ve kterém jsou umístěny vybrané výrobky osvobozené od daně na základě povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

K § 13b

1. Povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně zaniká, jestliže se místo, na které se toto povolení vztahovalo, stane daňovým skladem. Jestliže jsou osvobozené vybrané výrobky uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně, nevzniká původnímu uživateli povinnost přiznat a zaplatit daň ke dni zániku zvláštního povolení.

2. Při zániku povolení je uživatel povinen v souladu s § 43p provést inventuru zásob vybraných výrobků (viz komentář k § 43p).

Související ustanovení:

§ 3 písm. f) – osvobození od daně, § 11 – osvobození od daně, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13c – zrušení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 32 – doprava vybraných výrobků pro osobní spotřebu, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 52a – povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 53 – nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 71 – osvobození od daně z lihu, § 72 – uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu, § 73 – povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně, § 86 – osvobození od daně z piva, § 87 – přijímání a užívání piva osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání piva osvobozeného od daně, § 97 – osvobození od daně z vína a meziproduktů, § 98 – přijímání a užívání vína osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání vína osvobozeného od daně, § 105 – osvobození od daně z tabákových výrobků

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 13c

Zrušení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední

Správce daně zruší povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně rovněž, pokud

a) byl vybraný výrobek osvobozený od daně použit na jiný účel, než který byl v tomto povolení uveden, a uživatel ve stanovené lhůtě nezaplatil daň, nebo

b) uživatel po dobu 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců neuskuteční nákup vybraných výrobků osvobozených od daně podle tohoto povolení.

K § 13c

1. Obecná ustanovení týkající se zrušení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně jsou obsažena v § 43l až 43n, povinnosti související se zrušením povolení pak v § 43p. Komentované ustanovení rozšiřuje okruh případů, kdy správce zruší povolení z moci úřední.

2. Správce daně zruší povolení, jestliže (i) uživatel použil vybraný výrobek osvobozený od daně k jiným účelům než uvedeným v povolení (ii) a z tohoto důvodu mu vznikla povinnost přiznat a zaplatit daň [viz komentář k § 9 odst. 3 písm. b)], (iii) kterou ve lhůtě stanovené zákonem nezaplatil. Pro zrušení povolení musí být naplněny všechny 3 podmínky. Jestliže tak uživatel použije vybrané výrobky osvobozené od daně pro jiné účely a vznikla mu z tohoto titulu povinnost přiznat a zaplatit daň, kterou splnil, není to důvod pro zrušení povolení.

3. Správce daně je rovněž povinen zrušit povolení, jestliže uživatel neuskutečnil po dobu 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců nákup vybraných výrobků osvobozených od daně uvedených v povolení. Jestliže by předmětem povolení bylo více vybraných výrobků osvobozených od daně, neměl by správce zrušit povolení, jestliže by uživatel nakupoval jen některé z vybraných výrobků uvedených v povolení.

Související ustanovení:

§ 3 písm. f) – osvobození od daně, § 11 – osvobození od daně, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13b – zánik povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 32 – doprava vybraných výrobků pro osobní spotřebu, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 52a – povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 53 – nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 71 – osvobození od daně z lihu, § 72 – uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu, § 73 – povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně, § 86 – osvobození od daně z piva, § 87 – přijímání a užívání piva osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání piva osvobozeného od daně, § 97 – osvobození od daně z vína a meziproduktů, § 98 – přijímání a užívání vína osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání vína osvobozeného od daně, § 105 – osvobození od daně z tabákových výrobků

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 14

Vracení daně plátci

(1) U zdaněných vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu vzniká plátci nárok na vrácení daně dnem

a) jejich propuštění do režimu vývozu nebo do režimu pasivního zušlechťovacího styku, prokáže-li plátce výstup vybraných výrobků z daňového území Evropské unie,

b) jejich opětovného uvedení do režimu podmíněného osvobození od daně; daň může být vrácena jenom provozovateli daňového skladu, jenž je uvedl do volného daňového oběhu a jemuž byly tyto vybrané výrobky vráceny jako nepřevzaté kupujícím nebo z důvodu vypořádání nároků z vad vybraných výrobků; daň může být vrácena pouze v případě, že provozovatel daňového skladu úplatu za tyto vybrané výrobky neobdržel nebo pokud tuto úplatu kupujícímu vrátil.

(2) Plátci, který dopraví vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky do jiného členského státu pro účely podnikání nebo pro plnění úkolů veřejnoprávního subjektu, vzniká nárok na vrácení daně za podmínek, že

a) před odesláním vybraných výrobků správci daně oznámí, že uplatní nárok na vrácení daně,

b) vybrané výrobky jsou dopravovány se zjednodušeným průvodním dokladem (§ 30),

c) předloží navrácené vyhotovení zjednodušeného průvodního dokladu řádně potvrzené příjemcem,

d) předloží doklad o tom, že daň za vybrané výrobky, které byly dopraveny do jiného členského státu, byla na daňovém území České republiky zaplacena nebo přiznána a zaplacena,

e) předloží doklad o

1. 1. zaplacení daně v členském státě určení,

2. 2. zaplacení daně v členském státě, ve kterém došlo ke ztrátě během dopravy nebo ve kterém byla ztráta během dopravy zjištěna s výjimkou nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení, nebo

3. 3. skutečnosti, že vybraný výrobek není v členském statě určení předmětem daně nebo že je od daně osvobozen, vydaný příslušnými orgány členského státu určení,

f) u zdaněných vybraných výrobků, které podléhají značení podle tohoto zákona a byly uvedeny do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky, předloží potvrzení od správce daně jiného členského státu, že značení podle tohoto zákona byla zničena nebo odstraněna.

Nárok na vrácení daně vzniká dnem splnění poslední podmínky ze všech podmínek uvedených v písmenech a) až f).

(3) Plátci, který předloží doklad o tom, že daň za vybrané výrobky byla zaplacena na daňovém území České republiky a tyto výrobky byly zaslány fyzické osobě do jiného členského státu (§ 33), a doklad o tom, že daň za vybrané výrobky byla přiznána v tomto jiném členském státě, vzniká nárok na vrácení daně dnem předložení těchto dokladů. V případě ztráty během dopravy s výjimkou nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení musí být nárok na vrácení daně doložen také dokladem o tom, že daň byla zaplacena v členském státě, ve kterém ke ztrátě došlo nebo ve kterém byla ztráta zjištěna.

(4) U zdaněných vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu vzniká oprávněným příjemcům nebo výrobcům, kteří nejsou provozovateli daňového skladu, pokud vybrané výrobky vlastní, nárok na vrácení daně, dojde-li k nepředvídatelné ztrátě nebo znehodnocení.

(5) Nárok na vrácení daně může plátce uplatnit v daňovém přiznání (§ 18).

(6) Nárok na vrácení daně může plátce uplatnit pouze do výše skutečně zaplacené daně vypočtené sazbou daně platnou v den dovozu nebo v den uvedení vybraného výrobku do volného daňového oběhu.

(7) Přesahuje-li ve zdaňovacím období částka nároku na vrácení daně částku daňové povinnosti, postupuje se při vypořádání rozdílu mezi těmito částkami obdobně jako při vypořádání daňového přeplatku.

(8) Pokud plátce daně neuplatní nárok na vrácení daně, pohlíží se při dalším uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu na tyto výrobky tak, jako kdyby byl tento nárok uplatněn a přiznán.

(9) Nárok na vrácení daně upravuje rovněž § 28 odst. 10 tohoto zákona pro případy porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy, § 54 až 57 pro případy týkající se vrácení daně z minerálních olejů a § 78 odst. 6 pro případy týkající se vracení daně z lihu.

(10) Ustanovení odstavců 1 až 3 se nevztahují na osoby, kterým byla vrácena daň z vybraných výrobků podle § 15 nebo 15a, pokud uvedené osoby tyto vybrané výrobky vyvezly nebo dopravily nebo zaslaly do jiného členského státu.

K § 14

1. Tento paragraf vymezuje podmínky, za kterých je možno požádat o vrácení daně ze zdaněných vybraných výrobků. Další případy, kdy je možno požádat o vrácení daně, jsou uvedeny v části druhé zákona ve vztahu k dani z minerálních olejů a k dani z lihu.

K odst. 1

2. Nárok na vrácení daně vzniká plátci u zdaněných vybraných výrobků, které jsou propuštěny do celního režimu vývozu nebo do celního režimu pasivního zušlechťovacího styku. Nárok na vrácení daně vzniká okamžikem propuštění zdaněných vybraných výrobků do jednoho z těchto celních režimů za podmínky, že plátce je schopen prokázat výstup vybraných výrobků z daňového území Evropského společenství.

3. Nárok na vrácení daně vzniká provozovateli daňového skladu, který uvedl vybrané výrobky do volného daňového oběhu za účelem jejich dodání další osobě (kupujícímu), ale tyto vybrané výrobky nebyly kupujícím převzaty a provozovatel je opětovně uvedl do režimu podmíněného osvobození od daně a „vrátil“ zpět do daňového skladu. Další podmínkou pro uplatnění nároku na vrácení daně je, že provozovatel daňového skladu neobdržel úplatu za tyto vybrané výrobky nebo přijatou úplatu vrátil kupujícímu.

4. Nárok na vrácení daně vzniká provozovateli daňového skladu, který uvedl vybrané výrobky do volného daňového oběhu za účelem jejich dodání další osobě (kupujícímu), ale tyto vybrané výrobky byly kupujícím vráceny z titulu vypořádání z vad vybraných výrobků a provozovatel je opětovně uvedl do režimu podmíněného osvobození od daně a „vrátil“ zpět do daňového skladu. Další podmínkou pro uplatnění nároku na vrácení daně je, že provozovatel daňového skladu neobdržel úplatu za tyto vybrané výrobky nebo přijatou úplatu vrátil kupujícímu.

5. Nárok na vrácení daně nevzniká osobám požívajícím výsad a imunit ani ozbrojeným silám členských států NATO (viz komentář k odst. 10).

K odst. 2

6. V souladu s tímto ustanovením vzniká nárok na vrácení daně také plátci, který vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky dopraví do jiného členského státu za účelem podnikání, jestliže jsou splněny všechny níže uvedené podmínky:

a) plátce před odesláním vybraných výrobků celnímu úřadu oznámí, že uplatní nárok na vrácení daně,

b) vybrané výrobky jsou dopravovány se zjednodušeným průvodním dokladem (viz komentář k § 30),

c) plátce předloží navrácené vyhotovení č. 3 zjednodušeného průvodního dokladu řádně potvrzené příjemcem,

d) plátce předloží doklad o zaplacení daně v členském státě určení nebo doklad o zaplacení daně v členském státě, ve kterém došlo ke ztrátě během dopravy nebo ve kterém byla ztráta během dopravy zjištěna, pokud se nejedná o ztrátu nebo znehodnocení ve smyslu § 3 písm. s), nebo doklad prokazující skutečnost, že vybraný výrobek není v členském státě určení předmětem daně nebo že je od daně osvobozen, vydaný příslušnými orgány členského státu určení,

e) plátce předloží u zdaněných vybraných výrobků, které podléhají značení podle tohoto zákona a byly uvedeny do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky, potvrzení od správce daně jiného členského státu, že značení podle tohoto zákona byla zničena nebo odstraněna.

7. Další podmínkou, která musí být splněna, je předložení dokladu o zaplacení spotřební daně z odeslaných výrobků na území České republiky. U této podmínky přinesla významnou změnu novela účinná k 1. lednu 2015. Zatímco do 31. prosince 2014 musel plátce takový doklad předložit ještě před odesláním daných vybraných výrobků, po 1. lednu 2015 postačí, aby tento doklad předložil až v okamžiku uplatnění nároku na vrácení daně. Touto úpravou bylo komentované ustanovení dáno do souladu s článkem 34 odst. 2 písm. a) Směrnice.

8. Plátci vzniká nárok na vrácení daně teprve v okamžiku, kdy jsou splněny všechny výše uvedené podmínky. Jestliže tedy plátce například odešle vybrané výrobky do jiného členského státu, aniž by informoval správce daně o svém záměru uplatnit nárok na vrácení daně, nárok na vrácení daně mu nevznikne.

9. Komplikace mohou nastat i s požadavkem předložit doklad prokazující, že vybrané výrobky byly na daňovém území České republiky zdaněny. Jestliže je žadatelem například provozovatel daňového skladu, který sám dané vybrané výrobky uvedl do volného daňového oběhu, může zaplacení daně prokazovat podáním daňového přiznání, ve kterém by měly být dané vybrané výrobky uvedeny. Nicméně vzhledem ke struktuře daňového přiznání není možné bez dalšího prokázat, že dané daňové přiznání obsahuje i dané vybrané výrobky, u kterých je uplatňován nárok na vrácení daně. Zdanění vybraných výrobků lze prokazovat rovněž daňovými doklady (viz komentář k § 5), i když i ty nemusí poskytovat dostatečné informace ke ztotožnění vybraných výrobků, popř. evidencí daňového skladu, ve které jsou uváděny vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu.

10. Otázkou splnění všech podmínek pro vrácení daně se zabýval i NSS. Tento rozsudek se vztahoval k roku 2005, kdy došlo k významné úpravě podmínek pro uplatnění nároku na vrácení daně, přičemž NSS mimo jiné konstatoval, že:

Výklad, který popře právo na vrácení prokazatelně duplicitně uhrazené spotřební daně pro nesplnění formální podmínky, která je navíc v zákoně stanovena nejednoznačným způsobem, a to nikoli podmínky hmotněprávní povahy (jež by nárok na vrácení daně vylučovala), ve svém důsledku skutečně znamená interpretaci, jež je v extrémním rozporu s principy spravedlnosti a která zakládá dotčení na základním právu a svobodě. To platí tím spíše, že došlo ke dvojímu zdanění téhož zboží touž daní ve dvou členských státech Evropské unie. (NSS 9 Afs 108/2008-59)

11. Touto otázkou se zabýval i SDEU v rozsudku C-663/11 Scandic Distilleries SA, ve kterém konstatoval:

(21) Podstatou otázek předkládajícího soudu je, zda musí být směrnice 92/12 vykládána v tom smyslu, že pokud jsou výrobky, které podléhají spotřební dani, propuštěny pro domácí spotřebu v některém členském státě, přičemž v tomto státě byla zaplacena spotřební daň, přepraveny do jiného členského státu, kde výrobky podléhají spotřební dani, může být žádost o vrácení spotřební daně zaplacené v členském státě odeslání zamítnuta ze samotného důvodu, že nebyla podána před odesláním uvedených výrobků.

(22) Cílem směrnice 92/12 je zavést určitá pravidla týkající se držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, a to zejména za účelem zajištění toho, aby daňová povinnost ke spotřební dani byla stejná ve všech členských státech (viz rozsudek ze dne 23. listopadu 2006, Joustra, C-5/05, Sb. rozh. s. I 11075, bod 27 a citovaná judikatura).

(23) Tato harmonizace v zásadě umožňuje vyloučit dvojí zdanění ve vztazích mezi členskými státy (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. dubna 2007, Alevizos, C-392/05, Sb. rozh. s. I-3505, bod 38).

(24) K zajištění toho, že k výběru spotřební daně dojde jen v jediném členském státě, a sice v tom, ve kterém dochází ke spotřebě, stanoví článek 22 směrnice 92/12 za určitých podmínek vrácení spotřebních daní zaplacených v jiném členském státě.

…

(39) Vzhledem k výše uvedeným úvahám je třeba na položené otázky odpovědět tak, že čl. 22 odst. 1 až 3 směrnice 92/12 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud byly výrobky, které podléhají spotřební dani a byly propuštěny pro domácí spotřebu v členské státě, přičemž byla za ně zaplacena spotřební daň, přepraveny do jiného členského státu, kde tyto výrobky podléhají spotřební dani a tato daň byla rovněž zaplacena, nemůže být žádost o vrácení spotřební daně zaplacené v členském státě odeslání zamítnuta ze samotného důvodu, že nebyla podána před odesláním uvedených výrobků, nýbrž musí být posuzována na základě odstavce 3 tohoto článku. Pokud však spotřební daň v členském státě určení zaplacena nebyla, může být taková žádost zamítnuta na základě odstavců 1 a 2 uvedeného článku.

K odst. 3

12. Nárok na vrácení daně vzniká plátci u zdaněných vybraných výrobků, které jsou zaslány fyzické osobě do jiného členského státu (viz komentář k § 33), a to za podmínek, že:

a) plátce předloží doklad, že daň za vybrané výrobky byla zaplacena na daňovém území České republiky,

b) plátce předloží doklad o tom, že daň za vybrané výrobky byla přiznána v jiném členském státě, nebo doklad o zaplacení daně v členském státě, ve kterém došlo ke ztrátě během dopravy nebo ve kterém byla ztráta během dopravy zjištěna, pokud se nejedná o nepředvídatelnou ztrátu nebo znehodnocení ve smyslu § 3 písm. s).

13. Na rozdíl od upraveného znění § 33 se v tomto ustanovení i nadále váže nárok na vrácení daně na podmínku, že vybrané výrobky jsou zaslány fyzické osobě do jiného členského státu.

14. Nárok na vrácení vzniká až předložením obou dokladů.

K odst. 4

15. Nárok na vrácení daně může uplatnit vlastník zdaněných vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu, který je oprávněným příjemcem (viz komentář k § 22 a 23) nebo výrobcem vyrábějícím vybrané výrobky mimo daňový sklad, jestliže dojde k nepředvídatelné ztrátě nebo znehodnocení v důsledku prokazatelně nepředvídatelné a neodvratitelné události [viz komentář k § 3 písm. s)].

K odst. 5, 6 a 7

16. Nárok na vrácení daně lze uplatnit v daňovém přiznání za kalendářní měsíc, ve kterém byly splněny podmínky pro vznik nároku na vrácení daně (viz komentář k § 18).

17. Plátce daně může v daňovém přiznání uplatnit nárok na vrácení daně maximálně ve výši skutečně zaplacené daně. Jestliže částka uplatňovaného nároku na vrácení daně přesahuje v daném kalendářním měsíci částku daňové povinnosti, vznikne plátci daňový přeplatek. Použití přeplatku se řídí § 155 daňového řádu, tj. o vrácení přeplatku musí plátce požádat svého správce daně (celní úřad), přičemž musejí být splněny podmínky uvedené v § 155 daňového řádu.

18. Nárok na vrácení daně zaniká, není-li uplatněn do 6 měsíců ode dne, kdy mohl být poprvé uplatněn (viz komentář k § 16).

K odst. 8

19. Jestliže jsou splněny podmínky pro uplatnění nároku na vrácení daně, ale plátce nárok na vrácení daně neuplatní, je nutno při dalším uvedení do volného daňového oběhu daných vybraných výrobků postupovat tak, jako by nárok na vrácení daně byl uplatněn a daň byla vrácena. Jestliže by tedy byly vybrané výrobky vráceny za podmínek uvedených v odst. 1 do daňového skladu, při jejich dalším vyskladnění a uvedení do volného daňového oběhu vznikne provozovateli daňového skladu povinnost přiznat a zaplatit daň, jestliže se nebude jednat o vybrané výrobky osvobozené od daně. Stejně tak by se postupovalo v případě, že by byly dovezeny zpět vybrané výrobky původně propuštěné do režimu vývozu, které opustily daňové území Evropského společenství.

K odst. 9

20. V tomto odstavci jsou uvedeny další případy, kdy vzniká nárok na vrácení daně.

K odst. 10

21. V souladu s tímto ustanovením nesmějí nárok na vrácení daně ani z titulu vývozu vybraných výrobků nebo dopravy/odeslání do jiného členského státu uplatnit osoby požívající výsad a imunit (viz komentář k § 15) ani ozbrojené síly členských států NATO s výjimkou ozbrojených sil České republiky (viz komentář k § 15a), které uplatnily nárok na vrácení daně dle těchto paragrafů.

Související ustanovení:

§ 3 písm. d) – vývoz, § 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 28 odst. 10 – porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy, § 30 – zjednodušený průvodní doklad, § 33 – zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 54 – vracení daně z minerálních olejů plátci, § 55 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje v mineralogických postupech a metalurgických procesech, § 56 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro výrobu tepla, § 56a – vracení daně z ostatních benzinů, § 57 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro zemědělskou prvovýrobu, § 78 odst. 6 – omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro líh

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 15

Vracení daně osobám požívajícím výsad a imunit

(1) Pro účely tohoto zákona se osobou požívající výsad a imunit podle smluv, které jsou součástí českého právního řádu,22) (dále jen „osoba požívající výsad a imunit“) rozumí:

a) diplomatická mise a konzulární úřad, s výjimkou konzulárních úřadů vedených honorárními konzulárními úředníky (dále jen „konzulární úřad“), akreditované pro Českou republiku jako orgány cizích států,

b) zvláštní mise,

c) zastupitelství mezinárodní organizace,

d) orgány Evropské unie,

e) člen diplomatické mise23) nebo konzulárního úřadu24) se sídlem na daňovém území České republiky, s výjimkou člena služebního personálu a soukromé služebné osoby, který je akreditován pro Českou republiku a nemá místo pobytu na daňovém území České republiky,

f) úředník zastupitelství mezinárodní organizace, který nemá místo pobytu na daňovém území České republiky a není státním občanem České republiky, pokud je trvale přidělen k výkonu svých úředních funkcí na daňovém území České republiky, a státní příslušník cizího státu, který je členem zvláštní mise akreditované pro Českou republiku a který nemá místo pobytu na daňovém území České republiky,

g) člen rodiny osoby uvedené v písmenu e) nebo f), pokud s ní žije ve společně hospodařící domácnosti na daňovém území České republiky, dosáhl věku 15 let, není státním občanem České republiky a je registrován Ministerstvem zahraničních věcí.

(2) Zaplacená daň se vrací

a) osobě uvedené v odstavci 1 písm. a), která má sídlo na daňovém území České republiky, a jejímu členu uvedenému v odstavci 1 písm. e), včetně členů jeho rodiny podle odstavce 1 písm. g) na základě principu vzájemnosti, maximálně v rozsahu, v jakém je vracena daň české osobě požívající výsad a imunit v cizím státu,

b) osobě uvedené v odstavci 1 písm. a), která má sídlo na daňovém území České republiky, ale její vysílající stát neuplatňuje daně jako součást ceny zboží a služeb, maximálně do výše 2 000 000 Kč za kalendářní rok, členu diplomatické mise nebo konzulárního úřadu uvedenému v odstavci 1 písm. e) maximálně do výše 100 000 Kč za kalendářní rok a členům jeho rodiny podle odstavce 1 písm. g) maximálně do výše 50 000 Kč za kalendářní rok,

c) osobě uvedené v odstavci 1 písm. a), která je akreditována pro Českou republiku, ale má sídlo mimo daňové území České republiky, maximálně do výše 250 000 Kč za kalendářní rok,

d) osobě uvedené v odstavci 1 písm. e), která je akreditována pro Českou republiku, ale má místo pobytu mimo daňové území České republiky, maximálně do výše 10 000 Kč za kalendářní rok,

e) osobě uvedené v odstavci 1 písm. b) a c) maximálně do výše 500 000 Kč za kalendářní rok, pokud mezinárodní smlouva vyhlášená ve Sbírce mezinárodních smluv nestanoví jinak,

f) osobě uvedené v odstavci 1 písm. d) bez omezení,

g) osobě uvedené v odstavci 1 písm. f), včetně členů jeho rodiny podle odstavce 1 písm. g), maximálně do výše 100 000 Kč za kalendářní rok, pokud mezinárodní smlouva vyhlášená ve Sbírce mezinárodních smluv nestanoví jinak.

(3) Do limitu pro vrácení daně stanoveného v odstavci 2 se započítává i výše daně připadající na vybrané výrobky osvobozené od daně podle § 11 odst. 1 písm. a) nebo e) dopravené z jiného členského státu nebo dovezené osobám požívajícím výsad a imunit uplatňujícím nárok na vrácení daně ve stejném zdaňovacím období, kterého se uplatňovaný nárok týká.

(4) Ministerstvo zahraničních věcí potvrdí splnění principu vzájemnosti u osob podle odstavce 2 písm. a) jak z hlediska osob, na které se vzájemnost při vracení daně vztahuje, tak i z hlediska věcného a hodnotového rozsahu vybraných výrobků v příloze vyplněného daňového přiznání, která je nedílnou součástí daňového přiznání.

(5) Možnost uplatnit nárok na vrácení zaplacené daně vzniká osobě požívající výsad a imunit podle odstavce 1 nejdříve ve zdaňovacím období, kdy se uskutečnil nákup vybraných výrobků za ceny obsahující spotřební daň. Nárok na vrácení daně této osobě zaniká uplynutím 31. ledna kalendářního roku, který následuje po kalendářním roce, ve kterém se uskutečnil nákup vybraných výrobků; to se netýká osoby požívající výsad a imunit uvedené v odstavci 1 písm. d). Osoba požívající výsad a imunit uvedená v odstavci 1 písm. a) až d) má nárok na vrácení daně u vybraných výrobků zakoupených výlučně za účelem výkonu funkce těchto osob. Osoba požívající výsad a imunit uvedená v odstavci 1 písm. e) až g) má nárok na vrácení daně u vybraných výrobků zakoupených výlučně pro vlastní potřebu a spotřebu.

(6) Osobě požívající výsad a imunit uvedené v odstavci 2 písm. a) se vrací daň zaplacená v cenách vybraných výrobků, pokud cena za tyto vybrané výrobky včetně daně zaplacená jednomu prodávajícímu v jednom kalendářním dni uvedená na jednom dokladu o prodeji podle odstavce 8 odpovídá principu vzájemnosti. Ostatním osobám požívajícím výsad a imunit uvedeným v odstavci 1 se vrací daň zaplacená v cenách vybraných výrobků, pokud cena za tyto vybrané výrobky včetně daně zaplacená jednomu prodávajícímu v jednom kalendářním dni uvedená na jednom dokladu o prodeji podle odstavce 8 je vyšší než 4 000 Kč. Toto omezení se nevztahuje na nákup minerálních olejů pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla.

(7) Nárok na vrácení daně se prokazuje daňovým dokladem nebo dokladem o prodeji podle § 5, pokud tento zákon nestanoví jinak.

(8) Jestliže nakoupené množství vybraných výrobků je větší než množství uvedené v § 4 odst. 5, doklad o prodeji vybraných výrobků, který je na požádání prodávající povinen vystavit nejpozději následující pracovní den po dni vyžádání, obsahuje tyto údaje:

a) obchodní firmu nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo prodávajícího,

b) jméno kupujícího,

c) název a množství vybraných výrobků,

d) datum vystavení dokladu,

e) datum uskutečnění prodeje,

f) sazbu daně,

g) výši daně,

h) výši ceny včetně daně.

(9) Osoba požívající výsad a imunit uplatní nárok na vrácení daně v daňovém přiznání, které se podává na tiskopise předepsaném Ministerstvem financí. Daňové přiznání se podává jednou za zdaňovací období, a to nejdříve první den po skončení prvního zdaňovacího období v kalendářním roce a nejpozději do 31. ledna následujícího kalendářního roku; to se netýká osoby požívající výsad a imunit uvedené v odstavci 1 písm. d). Po tomto datu nelze již nárok na vrácení daně za předchozí období uplatnit, a to ani podáním dodatečného daňového přiznání. Osoba požívající výsad a imunit uvedená v odstavci 1 písm. d) podává daňové přiznání nejdříve první den po skončení kalendářního roku, ve kterém nárok na vrácení daně vznikl. Pokud osoba požívající výsad a imunit neuplatňuje ve zdaňovacím období nárok na vrácení daně, daňové přiznání za toto zdaňovací období nepodává.

(10) Osoby požívající výsad a imunit mají pro účely vracení daně postavení daňového subjektu bez povinnosti se registrovat.

(11) Zdaňovacím obdobím je u osoby požívající výsad a imunit uvedené v odstavci 1 písm. a) až c) kalendářní měsíc, u osoby požívající výsad a imunit uvedené v odstavci 1 písm. d) kalendářní rok a u osoby požívající výsad a imunit uvedené v odstavci 1 písm. e) až g) kalendářní čtvrtletí.

(12) Pro účely vracení daně podává daňové přiznání osoba požívající výsad a imunit takto:

a) diplomatická mise nebo konzulární úřad podle odstavce 1 písm. a) a zvláštní mise podle odstavce 1 písm. b) se sídlem na daňovém území České republiky podávají daňové přiznání správci daně místně příslušnému podle jejich sídla na daňovém území České republiky,

b) člen diplomatické mise, zvláštní mise nebo konzulárního úřadu se sídlem na daňovém území České republiky, včetně členů jeho rodiny, podává daňové přiznání správci daně místně příslušnému podle sídla osob uvedených v písmenu a),

c) zastupitelství mezinárodní organizace uvedené v odstavci 1 písm. c) podává daňové přiznání správci daně místně příslušnému podle jejich sídla na daňovém území České republiky,

d) orgán Evropské unie se sídlem na daňovém území České republiky podává daňové přiznání prostřednictvím Ministerstva financí správci daně místně příslušnému podle jeho sídla na daňovém území České republiky,

e) úředník zastupitelství mezinárodní organizace uvedený v odstavci 1 písm. f), včetně členů jeho rodiny, podává daňové přiznání správci daně místně příslušnému podle jejich místa pobytu na daňovém území České republiky,

f) diplomatická mise nebo konzulární úřad podle odstavce 1 písm. a), včetně jejich členů podle odstavce 1 písm. e) se sídlem v jiném členském státu, podávají daňové přiznání správci daně vykonávajícímu působnost na území hlavního města Prahy,

g) orgán Evropské unie se sídlem v jiném členském státu podává daňové přiznání prostřednictvím Ministerstva financí správci daně vykonávajícímu působnost na území hlavního města Prahy,

h) za členy rodiny osob uvedených v odstavci 1 písm. e) nebo f) podávají daňové přiznání tyto osoby.

(13) Osobě požívající výsad a imunit s výjimkou osob uvedených v odstavci 1 písm. d) se vrátí zaplacená daň do 30 dní ode dne, kdy byl nárok na vrácení daně vyměřen. Pokud je podané daňové přiznání neúplné nebo vzniknou pochybnosti o správnosti, pravdivosti nebo průkaznosti daňového přiznání, správce daně vyzve osobu požívající výsad a imunit, aby ve lhůtě stanovené správcem daně vady nebo pochybnosti odstranila. Daň správce daně nevrátí, pokud nejsou odstraněny vady nebo pochybnosti týkající se podaného daňového přiznání.

(14) Osobě požívající výsad a imunit uvedené v odstavci 1 písm. d) se vrátí zaplacená daň do 6 měsíců od posledního dne měsíce, ve kterém příslušný správce daně žádost o vrácení daně obdržel.

(15) Osoba uvedená v odstavci 1, která uplatnila nárok na vrácení daně podle tohoto ustanovení, nemůže uplatnit nárok na vrácení daně pro stejné vybrané výrobky podle § 14, 15a, 54 až 57.

22) Například vyhláška ministra zahraničních věcí č. 157/1964 Sb., o Vídeňské úmluvě o diplomatických stycích, vyhláška ministra zahraničních věcí č. 21/1968 Sb., o Úmluvě o výsadách a imunitách mezinárodních odborných organizací, vyhláška ministra zahraničních věcí č. 32/1969 Sb., o Vídeňské úmluvě o konzulárních stycích, vyhláška ministra zahraničních věcí č. 40/1987 Sb., o Úmluvě o zvláštních misích, vyhláška ministra zahraničních věcí č. 52/1956 Sb., o přístupu Československé republiky k Úmluvě o výsadách a imunitách Organizace spojených národů, schválené Valným shromážděním Organizace spojených národů dne 13. února 1946, zákon č. 125/1992 Sb., o zřízení Sekretariátu Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě a o výsadách a imunitách tohoto sekretariátu a dalších institucí Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě, sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 36/2001 Sb. m. s., o přijetí Dohody o právním postavení Organizace Severoatlantické smlouvy, zástupců států a mezinárodního personálu.

23) Čl. 1 vyhlášky č. 157/1964 Sb., o Vídeňské úmluvě o diplomatických stycích.

24) Čl. 1 vyhlášky č. 32/1969 Sb., o Vídeňské úmluvě o konzulárních stycích.

K § 15

1. Tento paragraf vymezuje subjekty a osoby, které jsou pro účely zákona považovány za osoby požívající výsad a imunit a podmínky, za kterých je těmto osobám vracena daň. Jestliže tyto osoby uplatní nárok na vrácení daně, nemohou již uplatňovat nárok na vrácení daně dle jiných ustanovení zákona.

2. V odst. 1 jsou vymezeny kategorie těchto osob, které mají v souladu s tímto paragrafem nárok na vrácení daně. Podmínky pro vracení daně se u jednotlivých kategorií značně liší. Jednotlivé osoby lze v podstatě rozdělit do následujících kategorií:

a) Diplomatickým misím a konzulárním úřadům (s výjimkou konzulárních úřadů vedených honorárními konzulárními úředníky) se sídlem na území České republiky, akreditovaným pro Českou republiku, je vracena daň na základě reciprocity, maximálně však do částky, kterou vrací české osobě požívající výsad a imunit v daném cizím státu. Do výše vracené daně se započítává i hodnota vybraných výrobků dovážených ze třetích zemí nebo dopravovaných z jiných členských států, které jsou osvobozeny od spotřební daně (viz komentář k § 11).

– Zdaňovacím obdobím je kalendářní měsíc, přičemž daňové přiznání se podává jednou za zdaňovací období, a to nejdříve prvním dnem po skončení zdaňovacího období a nejpozději do 31. ledna následujícího kalendářního roku. Po tomto datu již nelze nárok na vrácení daně za dané zdaňovací období žádným způsobem uplatnit.

– Daňové přiznání se podává celnímu úřadu místně příslušnému dle sídla diplomatické mise a konzulárního úřadu.

– Aby mohl být uplatněn nárok na vrácení daně, musí být zaplacená v jednom dni jednomu prodávajícímu a uvedená na jednom dokladu odpovídat principu vzájemnosti.

b) Členům výše uvedených misí a úřadů je vracena daň na základě reciprocity, maximálně však do částky, kterou vrací české osobě požívající výsad a imunit v daném cizím státu. Do výše vracené daně se započítává i hodnota vybraných výrobků dovážených ze třetích zemí nebo dopravovaných z jiných členských států, které jsou osvobozeny od spotřební daně (viz komentář k § 11).

– Zdaňovacím obdobím je kalendářní čtvrtletí, přičemž daňové přiznání se podává jednou za zdaňovací období, a to nejdříve prvním dnem po skončení zdaňovacího období a nejpozději do 31. ledna následujícího kalendářního roku. Po tomto datu již nelze nárok na vrácení daně za dané zdaňovací období žádným způsobem uplatnit.

– Daňové přiznání se podává celnímu úřadu místně příslušnému dle sídla diplomatické mise a konzulárního úřadu.

– Aby mohl být uplatněn nárok na vrácení daně, musí být daň zaplacená v jednom dni jednomu prodávajícímu a uvedená na jednom dokladu odpovídat principu vzájemnosti.

c) Diplomatickým misím a konzulárním úřadům (s výjimkou konzulárních úřadů vedených honorárními konzulárními úředníky) se sídlem na území České republiky, akreditovaným pro Českou republiku, ze státu, který neuplatňuje DPH, je vracena daň do výše 2 000 000 Kč za kalendářní rok. Do výše vracené daně se započítává i hodnota vybraných výrobků dovážených ze třetích zemí nebo dopravovaných z jiných členských států, které jsou osvobozeny od spotřební daně (viz komentář k § 11).

– Zdaňovacím obdobím je kalendářní měsíc, přičemž daňové přiznání se podává jednou za zdaňovací období, a to nejdříve prvním dnem po skončení zdaňovacího období a nejpozději do 31. ledna následujícího kalendářního roku. Po tomto datu již nelze nárok na vrácení daně za dané zdaňovací období žádným způsobem uplatnit.

– Daňové přiznání se podává celnímu úřadu místně příslušnému dle sídla diplomatické mise a konzulárního úřadu.

– Aby mohl být uplatněn nárok na vrácení daně, musí být zaplacená v jednom dni jednomu prodávajícímu a uvedená na jednom dokladu vyšší než 4 000 Kč. Tento limit se nevztahuje na minerální oleje pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla.

d) Členům těchto misí a úřadů a jejich rodinným příslušníkům (v návaznosti na občanský zákoník zákon nově počínaje 1. lednem 2014 namísto pojmu „rodinný příslušník“ používá pojem „člen rodiny“. Nicméně tato úprava nepředstavuje věcnou změnu) je vracena daň do výše 100 000 Kč, resp. 50 000 Kč. Do výše vracené daně se započítává i hodnota vybraných výrobků dovážených ze třetích zemí nebo dopravovaných z jiných členských států, které jsou osvobozeny od spotřební daně (viz komentář k § 11).

– Zdaňovacím obdobím je kalendářní čtvrtletí, přičemž daňové přiznání se podává jednou za zdaňovací období, a to nejdříve prvním dnem po skončení zdaňovacího období a nejpozději do 31. ledna následujícího kalendářního roku. Po tomto datu již nelze nárok na vrácení daně za dané zdaňovací období žádným způsobem uplatnit.

– Daňové přiznání se podává celnímu úřadu místně příslušnému dle sídla diplomatické mise a konzulárního úřadu.

– Aby mohl být uplatněn nárok na vrácení daně, musí být daň zaplacená v jednom dni jednomu prodávajícímu a uvedená na jednom dokladu vyšší než 4 000 Kč. Tento limit se nevztahuje na minerální oleje pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla.

e) Diplomatickým misím a konzulárním úřadům (s výjimkou konzulárních úřadů vedených honorárními konzulárními úředníky) se sídlem mimo území České republiky, akreditovaným pro Českou republiku, je vracena daň maximálně do částky 250 000 Kč za kalendářní rok. Do výše vracené daně se započítává i hodnota vybraných výrobků dovážených ze třetích zemí nebo dopravovaných z jiných členských států, které jsou osvobozeny od spotřební daně (viz komentář k § 11).

– Zdaňovacím obdobím je kalendářní měsíc, přičemž daňové přiznání se podává jednou za zdaňovací období, a to nejdříve prvním dnem po skončení zdaňovacího období a nejpozději do 31. ledna následujícího kalendářního roku. Po tomto datu již nelze nárok na vrácení daně za dané zdaňovací období žádným způsobem uplatnit.

– Daňové přiznání se podává celnímu úřadu, který má v územní působnosti Městskou část Praha 1.

– Aby mohl být uplatněn nárok na vrácení daně, musí být daň zaplacená v jednom dni jednomu prodávajícímu a uvedená na jednom dokladu vyšší než 4 000 Kč. Tento limit se nevztahuje na minerální oleje pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla.

f) Členovi diplomatické mise nebo konzulárního úřadu se sídlem v České republice, který má místo pobytu mimo Českou republiku, je daň vracena maximálně do výše 10 000 Kč za kalendářní rok. Do výše vracené daně se započítává i hodnota vybraných výrobků dovážených ze třetích zemí nebo dopravovaných z jiných členských států, které jsou osvobozeny od spotřební daně (viz komentář k § 11).

– Zdaňovacím obdobím je kalendářní čtvrtletí, přičemž daňové přiznání se podává jednou za zdaňovací období, a to nejdříve prvním dnem po skončení zdaňovacího období a nejpozději do 31. ledna následujícího kalendářního roku. Po tomto datu již nelze nárok na vrácení daně za dané zdaňovací období žádným způsobem uplatnit.

– Daňové přiznání se podává správci daně vykonávajícímu působnost na území hlavního města Prahy.

– Aby mohl být uplatněn nárok na vrácení daně, musí být daň zaplacená v jednom dni jednomu prodávajícímu a uvedená na jednom dokladu vyšší než 4 000 Kč. Tento limit se nevztahuje na minerální oleje pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla.

g) Zvláštním misím a zastupitelstvím mezinárodních organizací je daň vracena maximálně do výše 500 000 Kč za kalendářní rok, jestliže mezinárodní smlouva, kterou je česká republika vázána, nestanoví jinak. Do výše vracené daně se započítává i hodnota vybraných výrobků dovážených ze třetích zemí nebo dopravovaných z jiných členských států, které jsou osvobozeny od spotřební daně (viz komentář k § 11).

– Zdaňovacím obdobím je kalendářní měsíc, přičemž daňové přiznání se podává jednou za zdaňovací období, a to nejdříve prvním dnem po skončení zdaňovacího období a nejpozději do 31. ledna následujícího kalendářního roku. Po tomto datu již nelze nárok na vrácení daně za dané zdaňovací období žádným způsobem uplatnit.

– Daňové přiznání se podává celnímu úřadu místně příslušnému dle sídla dané mise či zastupitelství.

– Aby mohl být uplatněn nárok na vrácení daně, musí být daň zaplacená v jednom dni jednomu prodávajícímu a uvedená na jednom dokladu vyšší než 4 000 Kč. Tento limit se nevztahuje na minerální oleje pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla.

h) Orgánům Evropské unie je daň vracena bez množstevního omezení.

– Zdaňovacím obdobím je kalendářní rok. Nárok na vrácení daně lze nejdříve uplatnit první den po skončení kalendářního roku, ve kterém nárok na vrácení vznikl.

– Daňové přiznání se podává celnímu úřadu místně příslušnému dle sídla daného orgánu v České republice. Jestliže daný orgán nemá sídlo v České republice, podává se daňové přiznání správci daně vykonávajícímu působnost na území hlavního města Prahy.

– Aby mohl být uplatněn nárok na vrácení daně, musí být daň zaplacená v jednom dni jednomu prodávajícímu a uvedená na jednom dokladu vyšší než 4 000 Kč. Tento limit se nevztahuje na minerální oleje pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla.

i) Úředníkům zastupitelství mezinárodní organizace, kteří nemají místo pobytu na daňovém území České republiky a nejsou státními občany České republiky, pokud jsou trvale přiděleni k výkonu svých úředních funkcí na daňovém území České republiky, je vracena daň maximálně do výše 100 000 Kč za kalendářní rok. Do tohoto limitu se započítává i daň vrácená jejich rodinným příslušníkům a hodnota vybraných výrobků dovážených ze třetích zemí nebo dopravovaných z jiných členských států, které jsou osvobozeny od spotřební daně (viz komentář k § 11).

– Zdaňovacím obdobím je kalendářní čtvrtletí, přičemž daňové přiznání se podává jednou za zdaňovací období, a to nejdříve prvním dnem po skončení zdaňovacího období a nejpozději do 31. ledna následujícího kalendářního roku. Po tomto datu již nelze nárok na vrácení daně za dané zdaňovací období žádným způsobem uplatnit.

– Daňové přiznání se podává celnímu úřadu místně příslušnému dle jejich místa pobytu v České republice.

– Aby mohl být uplatněn nárok na vrácení daně, musí být daň zaplacená v jednom dni jednomu prodávajícímu a uvedená na jednom dokladu vyšší než 4 000 Kč. Tento limit se nevztahuje na minerální oleje pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla.

j) Státnímu příslušníkovi cizího státu, který je členem zvláštní mise akreditované pro Českou republiku a který nemá místo pobytu na daňovém území České republiky, je vracena daň maximálně do výše 100 000 Kč za kalendářní rok. Do tohoto limitu se započítává i daň vrácená jejich rodinným příslušníkům a hodnota vybraných výrobků dovážených ze třetích zemí nebo dopravovaných z jiných členských států, které jsou osvobozeny od spotřební daně (viz komentář k § 11).

– Zdaňovacím obdobím je kalendářní čtvrtletí, přičemž daňové přiznání se podává jednou za zdaňovací období, a to nejdříve prvním dnem po skončení zdaňovacího období a nejpozději do 31. ledna následujícího kalendářního roku. Po tomto datu již nelze nárok na vrácení daně za dané zdaňovací období žádným způsobem uplatnit.

– Daňové přiznání se podává celnímu úřadu místně příslušnému dle jejich místa pobytu v České republice.

– Aby mohl být uplatněn nárok na vrácení daně, musí být daň zaplacená v jednom dni jednomu prodávajícímu a uvedená na jednom dokladu vyšší než 4 000 Kč. Tento limit se nevztahuje na minerální oleje pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla.

Související ustanovení:

§ 11 odst. 1 písm. e) – osvobození od daně, § 14 – vracení daně plátci, § 15a – vracení daně ozbrojeným silám členských států NATO s výjimkou ozbrojených sil České republiky, § 54 – vracení daně z minerálních olejů plátci, § 55 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje v mineralogických postupech a metalurgických procesech, § 56 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro výrobu tepla, § 56a – vracení daně z ostatních benzinů, § 57 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro zemědělskou prvovýrobu

Související předpisy:

vyhláška ministra zahraničních věcí č. 157/1964 Sb., o Vídeňské úmluvě o diplomatických stycích, – vyhláška ministra zahraničních věcí č. 21/1968 Sb., o Úmluvě o výsadách a imunitách mezinárodních odborných organizací, – vyhláška ministra zahraničních věcí č. 32/1969 Sb., o Vídeňské úmluvě o konzulárních stycích, – vyhláška ministra zahraničních věcí č. 40/1987 Sb., o Úmluvě o zvláštních misích, – vyhláška ministra zahraničních věcí č. 52/1956 Sb., o přístupu Československé republiky k Úmluvě o výsadách a imunitách Organizace spojených národů, schválené Valným shromážděním Organizace spojených národů dne 13. února 1946, – zákon č. 125/1992 Sb., o zřízení Sekretariátu Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě a o výsadách a imunitách tohoto sekretariátu a dalších institucí Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě, – sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 36/2001 Sb. m. s., o přijetí Dohody o právním postavení Organizace Severoatlantické smlouvy, zástupců států a mezinárodního personálu

Evropské právní předpisy:

čl. 11 Směrnice

§ 15a

Vracení daně ozbrojeným silám členských států NATO s výjimkou ozbrojených sil České republiky

(1) V rozsahu, v jakém ozbrojené síly vysílajícího státu24a), případně Organizace Severoatlantické smlouvy nakoupí zdaněné vybrané výrobky pro použití těchto výrobků těmito ozbrojenými silami nebo civilními zaměstnanci je doprovázejícími nebo k zásobování jejich jídelen, vznikne ozbrojeným silám vysílajícího státu nárok na vrácení daně.

(2) Zaplacená daň se vrací ozbrojeným silám vysílajícího státu maximálně do výše 500 000 Kč za kalendářní rok. Tento limit se nepoužije pro minerální oleje podle § 45 odst. 1 písm. a) a b) nebo podle § 45 odst. 2 písm. c) až e) a j) pro služební vozidla, letadla a lodě na daňové území České republiky, kdy se zaplacená daň vrací bez omezení.

(3) Zaplacená daň se vrací civilním zaměstnancům doprovázejícím ozbrojené síly vysílajícího státu maximálně do výše 100 000 Kč za kalendářní rok.

(4) Do limitu pro vrácení daně stanoveného v odstavcích 2 a 3 se započítává i výše daně připadající na vybrané výrobky osvobozené od daně podle § 11 odst. 1 písm. a) nebo d) dopravené z jiného členského státu nebo dovezené ozbrojeným silám nebo civilním zaměstnancům doprovázejícím ozbrojené síly vysílajícího státu ve stejném zdaňovacím období, kterého se uplatňovaný nárok týká.

(5) Nárok na vrácení daně se prokazuje daňovým dokladem nebo dokladem o prodeji podle § 5.

(6) Vojenské orgány ozbrojených sil24a) vysílajícího státu uplatní nárok na vrácení daně podle odstavce 1 za vojenský personál a civilní zaměstnance vysílajícího státu prostřednictvím Ministerstva obrany u správce daně vykonávajícího působnost na území hlavního města Prahy, a to na tiskopise vydaném Ministerstvem financí.

(7) Vojenské orgány ozbrojených sil vysílajícího státu mají pro účel vracení daně postavení daňového subjektu bez povinnosti se registrovat.

(8) Správce daně daň vrátí prostřednictvím Ministerstva obrany do 30 kalendářních dní ode dne následujícího po dni, kdy byl nárok na vrácení daně uplatněn. Nárok na vrácení daně zaniká, není-li uplatněn u správce daně uvedeného v odstavci 6 nejpozději posledního dne šestého kalendářního měsíce, který následuje po kalendářním měsíci, ve kterém se nákup podle odstavce 1 uskutečnil.

(9) Z vybraných výrobků, u kterých byl uplatněn nárok na vrácení daně a které byly zapůjčeny, zastaveny nebo postoupeny za úplatu nebo bezúplatně, je vojenský orgán, který nárok na vrácení daně uplatnil, povinen zaplatit daň prostřednictvím Ministerstva obrany správci daně uvedenému v odstavci 6 ve výši daně na tyto výrobky připadající, a to do konce kalendářního měsíce, ve kterém tato skutečnost nastala.

(10) Osoby uvedené v odstavcích 2 a 3, které uplatnily nárok na vrácení daně podle tohoto ustanovení, nemohou uplatnit nárok na vrácení daně pro stejné vybrané výrobky podle § 14, 15, 54 až 57.

24a) Zákon č. 310/1999 Sb., o pobytu ozbrojených sil jiných států na území České republiky.

K § 15a

1. Novelou zákona účinnou k 1. dubnu 2010 byl do zákona vložen nový § 15a, který v souladu se Směrnicí nově upravuje vrácení daně ozbrojeným silám členských států NATO s výjimkou ozbrojených sil České republiky. V souvislosti s tímto novým ustanovením se ruší původní § 55, který se týkal pouze vracení daně z minerálních olejů, a jehož obsah se přesouvá do § 15a.

K odst. 1 až 7

2. Stanoví se podmínky, při jejichž splnění mohou ozbrojené síly uplatnit nárok na vrácení daně u všech vybraných výrobků. Nárok na vrácení daně má vojenský a doprovázející civilní personál a NATO, pokud nakoupí zdaněné vybrané výrobky pro jejich použití nebo k zásobování jejich jídelen.

3. Zákon stanoví 2 různé maximální limity pro vracení daně, limit ve výši 500 000 Kč pro ozbrojené síly a 100 000 Kč pro civilní zaměstnance doprovázející ozbrojené síly. Do výše vracené daně se započítává i hodnota vybraných výrobků dopravovaných z jiných členských států pro dané ozbrojené síly nebo dovezených vybraných výrobků osvobozených od cla, které jsou osvobozeny od spotřební daně (viz komentář k § 11).

4. Výše uvedené limity se neuplatní „pouze“ u minerálních olejů explicitně uvedených v odst. 2, pro služební vozidla, letadla a lodě ozbrojených sil na daňovém území České republiky. Ze znění zákona není úplně jasné, zda by však hodnota těchto minerálních olejů měla být zahrnuta do hodnoty ostatních vybraných výrobků pro účely nepřekročení výše uvedeného maximálního limitu 500 000 Kč. Jsme toho názoru, že by minerální oleje neměly být do této hodnoty zahrnuty.

5. Pověřené služební orgány ozbrojených sil vysílajícího státu uplatní nárok na vrácení daně prostřednictvím Ministerstva obrany České republiky, které na daňové přiznání potvrzuje splnění podmínky, že vojenské orgány ozbrojených sil vysílajícího státu působí na území České republiky. V současné době celním úřadem, který je věcně a místně příslušný k administraci požadovaného vrácení daně, je Celní úřad pro hlavní město Prahu.

6. Uplatňované nároky jsou prokazovány dokladem prokazujícím zdanění podle § 5 odst. 2 nebo 3. Jedná se tedy o daňový doklad, který vystavuje plátce spotřební daně, nebo doklad o prodeji, který vystavuje prodávající. Kromě náležitostí stanovených v § 5 odst. 2 a 3 musí doklady v případě, že se vztahují k minerálním olejům, splňovat náležitosti stanovené § 51, musí tedy obsahovat kód Kombinované nomenklatury minerálního oleje, kterého se doklad týká. Pokud se bude jednat o líh, pak doklad musí obsahovat objemové procento lihu ve výrobku.

7. Spotřební daň se vrací ve výši daně, která byla na tyto výroby zaplacena v okamžiku jejich uvedení do volného daňového oběhu.

K odst. 8

8. V tomto odstavci je stanovena lhůta pro vrácení daně správcem daně a lhůta pro uplatnění nároku na vrácení daně poplatníkem. U tohoto druhu vrácení daně vzniká nárok na vrácení daně již samotným nákupem vybraných výrobků.

9. Odlišně od § 16 je stanovena lhůta pro uplatnění tohoto nároku na vrácení daně. Nárok na vrácení daně lze uplatnit nejpozději posledního dne 6. kalendářního měsíce, který následuje po kalendářním měsíci, ve kterém byl nákup minerálních olejů poplatníkem uskutečněn. Lhůta je tedy kratší o 25 dnů oproti obecné lhůtě na vrácení daně stanovené v § 16.

K odst. 9

10. Tento odstavec stanoví povinnosti poplatníka, pokud nakoupené minerální oleje, u kterých byl uplatněn nárok na vrácení daně, použije pro jiné účely, než na které se vztahuje nárok na vrácení daně.

11. Lhůta pro podání „Oznámení o odvodu spotřební daně“ (daňové přiznání) a zaplacení daně je stanovena odlišně od § 18. V tomto případě je lhůta pro přiznání a zaplacení daně stanovena do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém tato skutečnost nastala. Tedy lhůta podání přiznání je delší o 3 až 6 dnů a lhůta pro zaplacení je kratší o 9 až 12 dnů oproti lhůtám obecným v závislosti na kalendářním měsíci, ve kterém skutečnosti nastaly.

12. Samotná výše daně, která musí být v tomto případě zaplacena, se odvíjí od „aktuální“ sazby platné k okamžiku, kdy byly dané výrobky zapůjčeny, zastaveny nebo postoupeny, která by se mohla při změně sazeb odlišovat od sazby daně, která byla původně nárokována.

K odst. 10

13. Jestliže daná osoba uplatnila nárok na vrácení daně dle tohoto ustanovení, nemůže žádat o vrácení daně ve vztahu ke stejným vybraným výrobkům dle jiných ustanovení zákona (§ 14, § 15a, § 54 až 57).

Související ustanovení:

§ 11 odst. 1 písm. a) a d) – osvobození od daně, § 14 – vracení daně plátci, § 15 – vracení daně osobám požívajícím výsad a imunit, § 54 – vracení daně z minerálních olejů plátci, § 55 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje v mineralogických postupech a metalurgických procesech, § 56 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro výrobu tepla, § 56a – vracení daně z ostatních benzinů, § 57 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro zemědělskou prvovýrobu

Související předpisy:

zákon č. 310/1999 Sb., o pobytu ozbrojených sil jiných států na území České republiky

Evropské právní předpisy:

čl. 11 Směrnice

§ 16

Zánik nároku na vrácení daně

Nárok na vrácení daně zaniká, není-li uplatněn do 6 měsíců ode dne, kdy mohl být poprvé uplatněn, nestanoví-li tento zákon jinak. Jestliže před uplynutím této lhůty dojde k opětovnému uvedení téhož vybraného výrobku do volného daňového oběhu, aniž by byl nárok na vrácení daně uplatněn, nárok na vrácení daně dnem uvedení tohoto vybraného výrobku do volného daňového oběhu zaniká. Tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v předešlý stav.

K § 16

1. Plátce může uplatnit nárok na vrácení daně v daňovém přiznání za kalendářní měsíc, ve kterém nárok na vrácení daně vznikl. Jestliže plátce neuplatní nárok na vrácení daně do 6 měsíců ode dne, kdy mohl být poprvé uplatněn, nárok na vrácení daně zaniká. Tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v předešlý stav.

2. Pro účely tohoto ustanovení je nutno rozlišovat okamžik vzniku nároku na vrácení daně a okamžik, kdy mohl být nárok na vrácení daně uplatněn. Nárok na vrácení vzniká splněním podmínek daných pro konkrétní případ, tento nárok je však uplatněn „až“ v daňovém přiznání, které se podává po skončení zdaňovacího období, kterým je kalendářní měsíc. Výše uvedená lhůta se tak počítá až od lhůty pro podání daňového přiznání za kalendářní měsíc, ve kterém byly splněny všechny podmínky pro uplatnění nároku na vrácení daně.

3. Po uplynutí výše uvedené 6měsíční lhůty lze však ještě podat dodatečné přiznání, a to do 6 měsíců ode dne, kdy mohl být nárok naposledy uplatněn.

4. Zákon může stanovit i jinou lhůtu pro zánik nároku na vrácení daně. Činí tak například u vracení daně ozbrojeným silám členských států NATO (viz komentář k § 15a odst. 8).

Související ustanovení:

§ 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 14 – vracení daně plátci, § 15 – vracení daně osobám požívajícím výsad a imunit, § 15a – vracení daně ozbrojeným silám členských států NATO s výjimkou ozbrojených sil České republiky

Evropské právní předpisy:

čl. 11 Směrnice

§ 17

Zdaňovací období

Zdaňovacím obdobím pro vybrané výrobky s výjimkou dovážených vybraných výrobků je kalendářní měsíc.

K § 17

1. Zdaňovacím obdobím je vždy kalendářní měsíc. Výjimku představuje pouze dovoz vybraných výrobků, kdy vybrané výrobky nejsou propuštěny do režimu podmíněného osvobození od daně (viz komentář k § 9 odst. 2), který se nevykazuje v daňovém přiznání jako takovém. U dovozu se za daňové přiznání považuje celní prohlášení, jímž se navrhuje propuštění dovážených vybraných výrobků do příslušného celního režimu. Jiné zdaňovací období je rovněž například v případě, kdy osoba dopravuje do České republiky vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě a nezaregistruje se jako plátce daně nebo neoznámí správci daně s předstihem tuto přepravu nebo neposkytne zajištění daně (viz komentář k § 29 odst. 3).

Související ustanovení:

§ 3 písm. b) – dovoz, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 18

Daňové přiznání a splatnost daně

(1) Plátci, kterým vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit, jsou povinni předložit daňové přiznání samostatně za každou daň, a to do 25. dne po skončení zdaňovacího období, ve kterém tato povinnost vznikla, pokud tento zákon nestanoví jinak; ve stejné lhůtě a stejným způsobem jsou plátci oprávněni uplatnit nárok na vrácení daně, pokud tento zákon nestanoví jinak.

(2) Při dovozu vybraných výrobků se za daňové přiznání považuje celní prohlášení, jímž je navrženo propuštění vybraných výrobků do příslušného celního režimu.

(3) Dodatečné daňové přiznání na snížení daně nebo na zvýšení uplatněného nároku na vrácení daně může plátce uplatnit nejpozději do 6 měsíců ode dne, kdy uplynula lhůta pro podání daňového přiznání za zdaňovací období, jehož se dodatečné daňové přiznání týká, nebo ode dne, kdy nárok na vrácení daně mohl být naposledy uplatněn, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 88 odst. 4 a 5). Tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v předešlý stav. Dodatečné daňové přiznání nelze uplatnit u dovážených vybraných výrobků.

(4) Daňové přiznání, které se podává v průběhu insolvenčního řízení20), je upraveno v § 136a.

(5) Daň je splatná do 40. dne po skončení zdaňovacího období, ve kterém vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit, pokud tento zákon nestanoví jinak. Daň vybíraná při dovozu vybraných výrobků je splatná ve lhůtě 10 kalendářních dní ode dne, kdy bylo povinné osobě doručeno rozhodnutí o vyměření cla, daní a poplatků, nebo ústně sdělena výše daně, popřípadě ve lhůtě stanovené správcem daně, rozhodlli o odkladu platby celního dluhu.

(6) Vznikne-li povinnost daň přiznat a zaplatit podle § 9 odst. 1 u vybraných výrobků, které po vzniku daňové povinnosti podle § 8 nebyly okamžitě uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně, daňové přiznání se podává a daň je splatná nejpozději první pracovní den po dni vzniku této povinnosti, pokud tento zákon nestanoví jinak.

(7) Vznikne-li povinnost daň přiznat a zaplatit podle § 9 odst. 3 písm. a), daňové přiznání se podává a daň je splatná nejpozději první pracovní den po dni zjištění ztráty nebo znehodnocení vybraných výrobků.

(8) Vznikne-li povinnost daň přiznat a zaplatit podle § 9 odst. 3 písm. f), daňové přiznání se podává a daň je splatná nejpozději první pracovní den po dni vzniku této povinnosti.

20) Zákon č. 182/2006 Sb., o úpadku a způsobech jeho řešení (insolvenční zákon), ve znění pozdějších předpisů.

K § 18

1. Tento paragraf vymezuje lhůty pro podání řádných a dodatečných daňových přiznání a rovněž lhůty pro zaplacení daně. Daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost daně jsou upraveny v § 116. Daňové přiznání podávané v průběhu insolvenčního řízení je upraveno v § 136a.

K odst. 1

2. V souladu s tímto ustanovením je plátce povinen podat daňové přiznání do 25 dnů po skončení zdaňovacího období, ve kterém povinnost daň přiznat a zaplatit vznikla. Jestliže tato povinnost nevznikla, není plátce povinen podat daňové přiznání, nicméně je povinen podat hlášení, že neuskutečnil žádná plnění.

3. Stejná lhůta platí i pro podání daňového přiznání, ve kterém plátce uplatňuje nárok na vrácení daně.

4. Jestliže v jednom kalendářním měsíci vznikla zároveň povinnost daň přiznat a zaplatit a rovněž nárok na vrácení daně, uplatní plátce vše v jednom daňovém přiznání. Jestliže uplatňovaný nárok převyšuje daňovou povinnost, vzniká plátci přeplatek na dani (viz komentář k § 14 odst. 7).

5. Od této lhůty pro podání daňového přiznání existuje celá řada odchylek uvedených v tomto paragrafu a dále například v případě zániku či odejmutí zvláštního povolení (viz komentář k § 13 odst. 24) nebo povolení provozovat daňový sklad (viz komentář k § 19 odst. 22) nebo při dopravě vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě do České republiky pro účely podnikání (viz komentář k § 29).

K odst. 2

6. Při dovozu zahraničních vybraných výrobků, kdy vybrané výrobky nejsou propuštěny do režimu podmíněného osvobození od daně (viz komentář k § 9 odst. 2), se za daňové přiznání považuje celní prohlášení, jímž se navrhuje propuštění dovážených vybraných výrobků do příslušného celního režimu.

K odst. 3

7. V souladu s tímto ustanovením je možno podat dodatečné přiznání na snížení daně nejpozději do 6 měsíců ode dne, kdy uplynula lhůta pro podání řádného daňového přiznání za kalendářní měsíc, jehož se dodatečné přiznání týká. Tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v původní stav.

8. Dodatečné přiznání na zvýšení nároku na vrácení daně je možno podat nejpozději do 6 měsíců ode dne, kdy nárok na vrácení daně mohl být naposledy uplatněn (viz komentář k § 16). Ani tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v původní stav.

K odst. 4

9. Zvláštní pravidla pro podávání daňových přiznání v průběhu insolvenčního řízení jsou upravena v § 136a.

K odst. 5

10. V souladu s tímto odstavcem je daň splatná do 40. dne po skončení relevantního zdaňovacího období. Daň z lihu je splatná ve lhůtě 55 dnů po skončení relevantního zdaňovacího období. Opět existují výjimky z tohoto pravidla specifikované v dalších odstavcích tohoto paragrafu, ale i v jiných paragrafech.

11. V případě dovozu zahraničních vybraných výrobků, které nejsou uvedeny do režimu dočasného osvobození od cla, je daň splatná do 10 kalendářních dnů ode dne doručení rozhodnutí o vyměření cla a daní. Jestliže celní úřad rozhodl o odkladu platby celního dluhu, pak je daň splatná ve lhůtě stanovené v rozhodnutí celního úřadu.

K odst. 6

12. Toto ustanovení se vztahuje na jakoukoli výrobu vybraných výrobků [s výjimkou odpadních olejů ve smyslu § 45 odst. 1 písm. d)] na daňovém území České republiky mimo daňový sklad, tj. mimo režim podmíněného osvobození od daně, kdy vybrané výrobky jsou uvedeny do volného daňového oběhu v okamžiku samotné výroby, čímž zároveň vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň. V tomto případě musí být daňové přiznání podáno nejpozději následující pracovní den po vzniku této povinnosti, daň je splatná ve stejné lhůtě.

13. Stejná pravidla se uplatní i na protiprávní dovoz vybraných výrobků.

K odst. 7

14. Jestliže v průběhu přepravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození dojde ke ztrátě a znehodnocení těchto vybraných výrobků (s výjimkou nepředvídatelných ztrát a znehodnocení), musí být daňové přiznání podáno nejpozději následující pracovní den po dni zjištění ztráty nebo znehodnocení, daň je splatná ve stejné lhůtě.

K odst. 8

15. Jestliže není doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně ukončena ve stanovené lhůtě, resp. se zjistí, že došlo k porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy (viz komentář k § 28), musí být podáno daňové přiznání nejpozději následující pracovní den. Daň je splatná ve stejné lhůtě.

Související ustanovení:

§ 3 písm. b) – dovoz, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 17 – zdaňovací období, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně

Související předpisy:

daňový řád, – insolvenční zákon

Evropské právní předpisy:

celní kodex, – prováděcí nařízení k celnímu kodexu

§ 19

Podmíněné osvobození od daně

(1) Vybraný výrobek je v režimu podmíněného osvobození od daně, jestliže je

a) umístěn v daňovém skladu podle § 3 písm. g),

b) dopravován za podmínek stanovených pro dopravu a vývoz (§ 24 až 27f).

(2) Za daňový sklad se považuje

a) podnik na výrobu vybraných výrobků, ve kterém provozovatel daňového skladu za podmínek stanovených tímto zákonem vybrané výrobky vyrábí, zpracovává, skladuje, přijímá nebo odesílá, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 59 a § 78 odst. 3), nebo

b) sklad vybraných výrobků, ve kterém provozovatel daňového skladu za podmínek stanovených tímto zákonem vybrané výrobky skladuje, zpracovává, přijímá nebo odesílá, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 59, 89 a 99).

(3) Vybrané výrobky se mohou vyrábět výhradně v podniku na výrobu vybraných výrobků podle odstavce 2 písm. a), pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 59 odst. 2, § 78 odst. 3, § 89 odst. 3, § 99 odst. 3 a 5 a § 100a odst. 1). Porušení této povinnosti, které se podle živnostenského zákona považuje za závažné porušení podmínky stanovené zákonem o spotřebních daních, správce daně oznámí příslušnému obecnímu živnostenskému úřadu.

(4) V daňovém skladu mohou být vybrané výrobky umístěny pouze v režimu podmíněného osvobození od daně, pokud tento zákon nestanoví jinak (odstavec 5 a § 59 odst. 3).

(5) V případě založení nového daňového skladu mohou být společně s vybranými výrobky, které jsou v režimu podmíněného osvobození od daně, umístěny i vybrané výrobky již uvedené do volného daňového oběhu, které byly umístěny v prostorově ohraničeném místě [§ 3 písm. g)] v den, kdy nabylo rozhodnutí o povolení k provozování nového daňového skladu právní moci, a to nejdéle po dobu šesti kalendářních měsíců následujících po měsíci, ve kterém uvedené rozhodnutí o povolení k provozování daňového skladu nabylo právní moci. Tyto výrobky uvedené do volného daňového oběhu musí být skladovány a evidovány samostatně, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 59 odst. 3).

(6) Na vybrané výrobky, na které se vztahuje režim s podmíněným osvobozením od cla, se nevztahují ustanovení upravující režim podmíněného osvobození od daně.

(7) V případech podle § 13b jsou vybrané výrobky osvobozené od daně na základě povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně umístěné v prostorově ohraničeném místě, pro které nabylo právní moci rozhodnutí o povolení k provozování daňového skladu, uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně dnem nabytí právní moci tohoto rozhodnutí.

K § 19

1. Tento paragraf upravuje podmínky pro uplatnění podmíněného osvobození od daně. Další podmínky jsou upraveny v části druhé ve vztahu k jednotlivým předmětům spotřebních daní.

K odst. 1

2. V souladu s tímto ustanovením se vybraný výrobek nachází v režimu podmíněného osvobození od daně pouze v případě, že je umístěn v daňovém skladu [viz komentář k § 3 písm. g)] nebo je dopravován v režimu podmíněného osvobození od daně (viz komentář k § 24 až 27f).

K odst. 2

3. Zatímco v § 3 písm. g) je daňový sklad vymezen prostorově, v tomto odstavci je vymezen z hlediska účelu jeho využití.

4. Daňové sklady lze z tohoto pohledu rozdělit na daňové sklady (podnik), ve kterých provozovatel daňového skladu vybrané výrobky nejen přijímá, skladuje, zpracovává či odesílá, ale vybrané výrobky i vyrábí [definice výrob viz § 3 písm. u)], a na daňové sklady, ve kterých provozovatel daňového skladu vybrané výrobky „jen“ přijímá, skladuje, zpracovává či odesílá.

5. Nehledě na to, zda se jedná o výrobní daňový sklad či distribuční daňový sklad, mohou být vybrané výrobky umístěny v daňovém skladu pouze v režimu podmíněného osvobození od daně s výjimkou případů explicitně uvedených zákoně (viz odst. 4). Nemusí se však jednat výhradně o vybrané výrobky ve vlastnictví provozovatele, nýbrž i o vybrané výrobky ve vlastnictví třetích osob.

6. Další podmínky pro provozování daňového skladu na minerální oleje jsou uvedeny v § 59 pro daňový sklad a pro líh v § 78 odst. 3.

K odst. 3

7. Výroba vybraných výrobků [viz komentář k § 3 písm. u)] může probíhat pouze ve výrobním daňovém skladu s výjimkou následujících vybraných výrobků:

a) minerální oleje neuvedené v § 59 odst. 1, tj. minerální oleje, na které nelze režim podmíněného osvobození od daně uplatnit (viz komentář k § 59 odst. 2),

b) líh vyráběný v pěstitelské pálenici (viz komentář k § 78 odst. 4),

c) pivo vyrobené fyzickou osobou v zařízení pro domácí výrobu piva výhradně pro vlastní spotřebu této fyzické osoby, osob tvořících s ní domácnost, osob blízkých a hostů, jestliže množství vyrobeného piva nepřesáhne 200 litrů za kalendářní rok a jestliže není toto pivo prodáváno (viz komentář k § 89 odst. 3),

d) tiché víno vyráběné osobou, která vyrábí výhradně tiché víno, jestliže roční výroba nepřevýší 1 000 hektolitrů (viz komentář k § 100a odst. 1),

e) tiché víno vyráběné osobou, která v jednom prostorově ohraničeném místě vyrábí pouze tiché víno, které není určeno pro dopravu do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně (viz komentář k § 99 odst. 3),

f) tiché víno vyrobené fyzickou osobou na území České republiky, jestliže fyzická osoba vyrábí pouze tiché víno a množství vyrobeného tichého vína nepřesáhne 2 000 litrů ročně (viz komentář k § 99 odst. 5).

8. Pokud výroba vybraných výrobků (s výše uvedenými výjimkami) neprobíhá v daňovém skladu, jedná se o závažné porušení zákona o spotřebních daních ve smyslu živnostenského zákona. Celní úřad v pozici správce daně oznámí příslušnému obecnímu živnostenskému úřadu toto porušení. Živnostenský úřad může podle § 58 odst. 3 živnostenského zákona živnostenské oprávnění zrušit nebo provozování živnosti pozastavit.

K odst. 4 a 5

9. Vybrané výrobky mohou být v jakémkoli typu daňového skladu umístěny pouze v režimu podmíněného osvobození od daně s výjimkou následujících vybraných výrobků:

a) vybrané výrobky již uvedené do volného daňového oběhu, které byly umístěny v prostorově ohraničeném místě vymezeném jako nově založený daňový sklad v den, kdy nabylo rozhodnutí o povolení k provozování nového daňového skladu právní moci, a to nejdéle po dobu 6 kalendářních měsíců následujících po měsíci, ve kterém uvedené rozhodnutí o povolení k provozování daňového skladu nabylo právní moci,

b) minerální oleje neuvedené v § 59 odst. 1, tj. minerální oleje, na které nelze režim podmíněného osvobození od daně uplatnit (viz komentář k § 59 odst. 2).

10. V případě nově založeného daňového skladu musí být již zdaněné vybrané výrobky skladovány a evidovány samostatně s výjimkou již zdaněných minerálních olejů, které mohou být skladovány společně s minerálními oleji v režimu podmíněného osvobození od daně (musí být však odděleně evidovány).

K odst. 6 a 7

11. Z důvodu zamezení zdvojení postupů se v tomto odstavci stanoví, že vybrané výrobky, které jsou v režimu s podmíněným osvobozením od cla, nemohou být současně v režimu podmíněného osvobození od daně.

12. Odstavec 7 řeší případy, kdy osvobozené vybrané výrobky užívané na základě povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků jsou umístěny do nově založeného daňového skladu ve stejném místě. Tyto výrobky jsou dnem nabytí právní moci rozhodnutí o povolení k provozování daňového skladu uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně.

K odst. 8

13. Novelou zákona účinnou k 1. lednu 2014 bylo pro nadbytečnost zrušen odst. 8, který obsahoval odkazy na zvláštní ustanovení v části druhé ve vztahu k režimu podmíněného osvobození od daně u jednotlivých předmětů daně. Tato úprava nepředstavuje věcnou změnu.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 19a – provozování daňového skladu, § 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 26 – návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27d – nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27e – nedostupnost elektronického systému při vývozu, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 59 – uplatnění režimu podmíněného osvobození od daně pro minerální oleje, § 78 – omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro líh, § 89 – omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro pivo, § 99 – omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro víno a meziprodukty, § 100a odst. 1 – malý výrobce vína

Související předpisy:

§ 58 živnostenského zákona

Evropské právní předpisy:

Směrnice, – celní kodex

§ 19a

Provozování daňového skladu

(1) Daňový sklad lze provozovat pouze na základě pravomocného povolení k provozování daňového skladu.

(2) V případě, kdy dojde k nahrazení dosavadního povolení k provozování daňového skladu novým, lze daňový sklad provozovat na základě nového povolení ode dne jeho oznámení.

K § 19a

1. Novela účinná k 1. lednu 2015 změnila koncepci pro vydávání povolení dle tohoto zákona tak, že obecné podmínky stejné pro všechny typy povolení (povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, povolení k provozování daňového skladu, povolení oprávněného příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, povolení oprávněného příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků) jsou nově vymezeny v § 43a až 43q. V § 19 až 20 zůstala pouze speciální ustanovení týkající se povolení k provozování daňového skladu.

2. Povolení vydaná před 1. lednem 2015 zůstávají v platnosti s tím, že „nové“ podmínky pro vydání povolení, stanovené novelou účinnou k 1. lednu 2015 musí být splněny do 31. července 2015. Kromě této „obecné“ lhůty však přechodná ustanovení k novele účinné k 1. lednu 2015 stanoví mnohem kratší lhůty pro provozovatele daňových skladů pro uvedení výše a způsobu zajištění daně do souladu s podmínkami, které přinesla tato novela (viz komentář k přechodným ustanovením).

3. Základní podmínkou pro provozování daňového skladu je povolení, které nabylo právní moci. Povolení musí být tedy oznámeno (doručeno) žadateli o povolení a musí uplynout lhůta pro odvolání (popř. se žadatel vzdal práva na odvolání). Výjimku představuje situace, kdy je dosavadní povolení nahrazeno novým povolením. V tomto případě lze nové povolení využívat již od okamžiku jeho oznámení (doručení), aby byla zachována kontinuita účinnosti původního a nového povolení k provozování daňového skladu (ke stejnému okamžiku zanikne původní ustanovení).

4. Návrh na vydání povolení lze podat pouze na tiskopisu vydaném Ministerstvem financí České republiky nebo na tiskovém výstupu z počítačové tiskárny, který má údaje, obsah i uspořádání shodné s tímto tiskopisem (viz komentář k § 43b).

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 58 – zajištění daně z minerálních olejů, § 77 – zajištění daně z lihu, § 90 – zajištění daně z piva

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 19b

Další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu

(1) Podmínkou pro vydání povolení k provozování daňového skladu je rovněž poskytnutí zajištění daně způsobem a ve výši stanovené tímto zákonem.

(2) Zajištění daně se poskytuje pro každý daňový sklad samostatně.

K § 19b

1. Obecné podmínky pro vydání povolení dle tohoto zákona jsou vymezeny v § 43c (viz komentář k tomuto ustanovení). Vedle tam uvedených podmínek je další nezbytnou podmínkou pro vydání povolení k provozování daňového skladu poskytnutí zajištění daně způsobem a ve výši stanovené zákonem.

2. Ke změně v zajištění daně došlo především u daňových skladů na minerální oleje. Zatímco do 31. prosince 2014 byla stanovena maximální částka zajištění daně formou složení nebo převodu finančních prostředků na depositní účet správce daně ve výši 100 000 000 Kč, byla k 1. lednu 2015 tato maximální částka zvýšena na 1 500 000 000 Kč.

3. Jestliže provozovatel daňového skladu provozuje více daňových skladů, je povinen poskytnout zajištění daně pro každý jednotlivý daňový sklad zvlášť. To platí například i v případě, že určitá osoba provozuje více daňových skladů na líh a daň zajištuje složením nebo převodem finančních prostředků na depositní účet správce daně, kdy je stanovena jedna maximální částka pro zajištění daně všech předmětných daňových skladů provozovaných danou osobou (viz komentář k § 77 odst. 2).

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 19a – provozování daňového skladu, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 58 – zajištění daně z minerálních olejů, § 77 – zajištění daně z lihu, § 90 – zajištění daně z piva

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 19c

Povolení k provozování daňového skladu

(1) Správce daně v povolení k provozování daňového skladu přidělí evidenční číslo rovněž daňovému skladu, nebylo-li přiděleno dříve.

(2) Je-li v návrhu na vydání povolení k provozování daňového skladu uvedeno více daňových skladů, správce daně vydá povolení k provozování daňového skladu ke každému daňovému skladu samostatně.

K § 19c

1. V souladu s obecným § 43i odst. 3 písm. b) přidělí správce daně v povolení k provozování daňového skladu navrhovateli evidenční číslo, jež slouží pro případ komunikace se správcem daně. Dle komentovaného ustanovení přidělí správce daně evidenční číslo i samotnému daňovému skladu.

2. V případě, že navrhovatel hodlá provozovat více daňových skladů, správce daně rozhodne o každém jednotlivém daňovém skladu zvlášť a každému jednotlivému daňovému skladu přidělí evidenční číslo. Dle zásady hospodárnosti může správce daně tato řízení spojit a formálně vydat jedno rozhodnutí s více výroky.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 19a – provozování daňového skladu, § 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 58 – zajištění daně z minerálních olejů, § 77 – zajištění daně z lihu, § 90 – zajištění daně z piva

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 20

Zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední

(1) Správce daně zruší povolení k provozování daňového skladu rovněž, pokud provozovatel daňového skladu po dobu 3 po sobě jdoucích kalendářních měsíců neprovozuje daňový sklad.

(2) Pokud bylo povolení k provozování daňového skladu zrušeno z moci úřední, s výjimkou zrušení podle odstavce 1, správce daně zruší všechna ostatní povolení k provozování daňového skladu, která byla tomuto provozovateli daňového skladu vydána.

(3) Pokud bylo povolení k provozování daňového skladu zrušeno z moci úřední, s výjimkou zrušení podle odstavce 1, může osoba, jíž bylo toto povolení zrušeno, podat návrh na vydání povolení k provozování daňového skladu nejdříve po uplynutí 2 let od zrušení tohoto povolení.

K § 20

1. Důvody pro zrušení povolení jsou obecně upraveny v § 43m. Vedle toho, zruší správce daně povolení k provozování daňového skladu z moci úřední také na základě nevykonávání činnosti, jež je předmětem příslušného povolení, a to po dobu 3 po sobě jdoucích kalendářních měsíců. Komentované ustanovení již nepřipouští možnost správního uvážení, týkajícího se posouzení důvodnosti či bezdůvodnosti neprovozování daňového skladu.

2. Pokud dojde ke zrušení povolení z titulu uvedeného v § 43m odst. 2 písm. a) nebo b), zruší správce daně také povolení k provozování ostatních daňových skladů, která byla provozovateli daňového skladu vydána. Zároveň si může osoba, které bylo z těchto důvodů povolení zrušeno, požádat o vydání nového povolení nejdříve po uplynutí 2 let od zrušení původního povolení.

3. Pokud však dojde ke zrušení povolení k provozování daňového skladu z důvodu nečinnosti po dobu 3 po sobě jdoucích kalendářních měsíců, nezakládá tato skutečnost důvod pro zrušení jiných povolení k provozování daňového skladu, kterými provozovatel disponuje. Rovněž tak se na danou osobu nevztahuje výše uvedená 2letá blokační lhůta pro podání nového návrhu na vydání povolení k provozování daňového skladu.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 19a – provozování daňového skladu, § 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 58 – zajištění daně z minerálních olejů, § 77 – zajištění daně z lihu, § 90 – zajištění daně z piva

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 20a

Způsoby zajištění daně

(1) Daň lze zajistit pouze způsoby a ve výši stanovené tímto zákonem nebo způsoby podle daňového řádu ve výši stanovené rozhodnutím správce daně.

(2) V rozhodnutí o zajištění daně způsobem podle daňového řádu správce daně zohlední výši případného zajištění daně podle tohoto zákona tak, aby celková výše zajištění byla přiměřená.

K § 20a

1. Novela účinná k 1. lednu 2013 vložila do zákona nový § 20a, které vymezuje v obecné rovině způsoby, jakými může být zajištěna spotřební daň, a to tak že připouští, že daň může být zajištěna jak způsoby vymezenými v zákoně o spotřebních daních, tak pomocí zajišťovacích instrumentů vymezených v daňovém řádu, kterými jsou zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, zástavní právo, ručení a bankovní záruka.

2. Zajišťovací instrumenty obsažené v daňovém řádu lze použít bez ohledu na to, zda došlo k zajištění podle zákona o spotřebních daních, a to na základě rozhodnutí správce daně, který v tomto rozhodnutí stanoví výši zajištění. Podmínky jejich použití stanoví daňový řád.

3. Především se jedná o tzv. zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, kdy správce daně může v odůvodněných případech s přihlédnutím k očekávané nedobytnosti daně vydat zajišťovací příkaz, na jehož základě může požadovat úhradu zajištěné částky. V § 20b se speciálně upravuje vykonatelnost zajišťovacího příkazu, hrozí-li nebezpečí z prodlení.

4. V souladu s odst. 2 má zajištění podle daňového řádu, o jehož použití rozhoduje správce daně na základě svého uvážení (zajišťovací příkaz, zástavní právo), popřípadě na základě žádosti daňového subjektu (ručení, bankovní záruka), vůči zajištění podle zákona o spotřebních daních „doplňkovou“ povahu. Při jeho uložení je nutné reflektovat výši zajištění podle zákona o spotřebních daních, a to jak existujícího, tak očekávaného. Celková výše zajištění proto vždy musí splňovat kritérium přiměřenosti ve vztahu k danému daňovému subjektu a jeho existující či očekávané daňové povinnosti.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 58 – zajištění daně z minerálních olejů, § 77 – zajištění daně z lihu, § 90 – zajištění daně z piva

Související předpisy:

§ 173 daňového řádu, – § 1 zákona č. 21/1992 Sb., o bankách, – vyhláška č. 370/2003 Sb.

Evropské právní předpisy:

čl. 16 a 18 Směrnice

§ 20b

Zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň

Hrozí-li nebezpečí z prodlení, je zajišťovací příkaz účinný a vykonatelný okamžikem jeho vydání. Správce daně současně s vydáním zajišťovacího příkazu učiní pokus vyrozumět vhodným způsobem daňový subjekt o vydání zajišťovacího příkazu a sepíše o tom úřední záznam.

K § 20b

1. Novela účinná k 1. lednu 2013 vložila do zákona nový § 20b, které stanoví „zrychlený“ postup při vykonatelnosti zajišťovacího příkazu, hrozí-li nebezpečí z prodlení.

2. Institut zajišťovacího příkazu je ošetřen v § 167 a následujících daňového řádu. Rozdíl tohoto speciálního ustanovení oproti podmínkám vymezeným v daňovém řádu spočívá v určení okamžiku, kdy se zajišťovací příkaz stává účinným a vykonatelným. Zatímco dle § 167 odst. 3 daňového řádu se zajišťovací příkaz v případě, kdy hrozí nebezpečí z prodlení, stává vykonatelný okamžikem „až“ oznámením daňovému subjektu, dle tohoto nového ustanovení zákona se zajišťovací příkaz stává účinným a vykonatelným „již“ okamžikem jeho vydání.

3. Oznámením rozhodnutí se pro účely daňového řádu rozumí v souladu s § 101 odst. 6 daňového řádu doručení rozhodnutí nebo jiný zaprotokolovaný způsob seznámení příjemce s obsahem rozhodnutí. Vydáním je třeba ve smyslu § 101 odst. 2 daňového řádu rozumět okamžik, kdy byl učiněn úkon k doručení zajišťovacího příkazu.

4. Správce daně je sice povinen pokusit se o zajišťovacím příkazu vyrozumět daňový subjekt a sepsat o tom úřední záznam, ale jeho případný neúspěch nemění nic na tom, že se zajišťovací příkaz stal účinným a vykonatelným již okamžikem jeho vydání.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 20a – způsoby zajištění daně, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 58 – zajištění daně z minerálních olejů, § 77 – zajištění daně z lihu, § 90 – zajištění daně z piva

Související předpisy:

§ 173 daňového řádu, – § 1 zákona č. 21/1992 Sb., o bankách, – vyhláška č. 370/2003 Sb.

Evropské právní předpisy:

čl. 16 a 18 Směrnice

§ 21

Zajištění daně

(1) Zajištění daně může být poskytnuto

a) složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně, přičemž složiteli nevzniká nárok na úrok ze složené částky,

b) finanční zárukou, kterou přijal správce daně, nebo

c) ručením, pokud osobu ručitele povolí správce daně.

(2) Má-li být daň zajištěna ručením, ručitel v záruční listině podle vzoru a náležitostí stanovených v prováděcím právním předpisu musí prohlásit, že s dlužníkem splní zaručenou výši daně a jejího příslušenství do výše uvedené v záruční listině.

(3) Správce daně použije zajištění daně na úhradu daně, pokud daň není zaplacena v zákonné lhůtě její splatnosti.

(4) Byla-li daň zajištěna ručením, správce daně vyzve ručitele ke splnění jeho ručitelské povinnosti, pokud není daň zaplacena v zákonné lhůtě její splatnosti a výzva dlužníkovi k zaplacení daně a jejího příslušenství, vydaná podle zvláštního právního předpisu upravujícího správu daní, byla marná.

(5) Ručitel může i bez udání důvodů své ručení vypovědět, účinky výpovědi jsou naplněny až 16. dnem po doručení výpovědi správci daně. Ručitel však ručí za všechny nedoplatky na spotřební dani, které v období od okamžiku nabytí účinnosti povolení ručit do nabytí účinnosti výpovědi ručení vznikly nebo vzniknou.

(6) Pro každý daňový sklad musí zajištění daně odpovídat, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 58 a 77),

a) výši daně, která připadá na vybrané výrobky, u nichž provozovatel daňového skladu předpokládá, že bude zahájena jejich doprava ve zdaňovacím období, ve kterém se zajištění daně poskytuje; minimální výše zajištění daně však musí odpovídat jedné dvanáctině výše daně, která připadala na vybrané výrobky, u nichž provozovatel daňového skladu zahájil dopravu v běžném roce bezprostředně předcházejícím zdaňovacímu období, ve kterém se zajištění daně poskytuje,

b) jedné dvanáctině výše daňové povinnosti, která provozovateli daňového skladu vznikla podle § 8 při výrobě vybraných výrobků v běžném roce bezprostředně předcházejícím zdaňovacímu období, ve kterém se zajištění daně poskytuje; to se týká jen těch vybraných výrobků, které jsou v tomto zdaňovacím období umístěny v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně a u nichž daň již není zajištěna podle písmene a),

c) jedné dvanáctině výše daně, která připadá na vybrané výrobky přijaté provozovatelem daňového skladu v běžném roce bezprostředně předcházejícím zdaňovacímu období, ve kterém se zajištění daně poskytuje; to se týká jen těch vybraných výrobků, které jsou v tomto zdaňovacím období umístěny v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně a u nichž daň již není zajištěna podle písmene a) nebo b) nebo jsou tyto výrobky přijaty v místě přímého dodání.

(7) V případě nově založeného daňového skladu musí zajištění daně odpovídat očekávané daňové povinnosti nebo výši daně podle odstavce 6 za jednu dvanáctinu běžného roku bezprostředně následujícího po zdaňovacím období, ve kterém byl daňový sklad založen.

(8) Provozovatel daňového skladu je povinen průběžně sledovat výši zajištění daně a předávat správci daně podle jeho požadavků evidenční údaje vztahující se k daňové povinnosti, která vznikla při výrobě vybraných výrobků.

(9) Provozovatel daňového skladu je povinen sledovat výši zajištění daně. Pokud součet skutečné výše daňové povinnosti a výše daně podle odstavce 6 za tři po sobě jdoucí zdaňovací období je vyšší než součet tří dvanáctin výše daňové povinnosti, která vznikla při výrobě vybraných výrobků v běžném roce, a tří dvanáctin výše daně, která připadá na vybrané výrobky přijaté provozovatelem daňového skladu v běžném roce, je provozovatel daňového skladu povinen zvýšit zajištění daně ve lhůtě 10 dní ode dne zjištění rozdílu. To neplatí v případech, kdy bylo podle odstavce 11 rozhodnuto o snížení výše zajištění daně nebo o upuštění od zajištění daně.

(10) Pokud bude výše daňové povinnosti vzniklé podle § 8 při výrobě vybraných výrobků a daně připadající na vybrané výrobky přijaté provozovatelem daňového skladu, které nevstupují do výroby, nižší o 20 % než výše zajištění daně ve třech po sobě jdoucích zdaňovacích obdobích, provozovatel daňového skladu může požádat správce daně o snížení zajištění daně. Správce daně rozhodne o žádosti do 30 dnů ode dne, kdy mu byla postoupena. Vznikne-li tak vratitelný přeplatek, vrátí jej správce daně bez žádosti do 10 dnů ode dne nabytí právní moci rozhodnutí o snížení zajištění daně.

(11) Provozovatel daňového skladu může též požádat o snížení výše zajištění daně nebo o upuštění od zajištění daně. Správce daně může rozhodnout o snížení zajištění daně nebo o upuštění od zajištění daně, pokud nejsou pochybnosti o tom, že žadatel vykazuje dlouhodobou finanční stabilitu, plní řádně a včas své platební povinnosti, je schopen plně dostát svým peněžním dluhům a aktivně spolupracuje s orgány Celní správy České republiky. Žadatel prokazuje dlouhodobou finanční stabilitu, plnění platebních povinností a schopnost dostát peněžním dluhům způsobem, který stanoví prováděcí právní předpis.

(12) Správce daně rozhodne o žádosti o snížení zajištění daně nebo o upuštění od zajištění daně ve lhůtě 60 dnů ode dne podání této žádosti; ve zvlášť složitých případech může tuto lhůtu prodloužit nejblíže nadřízený správce daně. O tomto prodloužení lhůty správce daně žadatele vhodným způsobem vyrozumí.

(13) Rozhodnutí o snížení zajištění daně nebo o upuštění od zajištění daně se vydává nejdéle na dobu 1 roku ode dne vydání tohoto rozhodnutí. Provozovatel daňového skladu může o vydání rozhodnutí o snížení zajištění daně nebo o upuštění od zajištění daně, které má bezprostředně navazovat na stávající rozhodnutí o snížení zajištění daně nebo o upuštění od zajištění daně, požádat nejpozději 3 měsíce před uplynutím doby, na kterou bylo stávající rozhodnutí vydáno; tuto lhůtu nelze navrátit v předešlý stav.

(14) K nové žádosti podané před uplynutím tří měsíců od nabytí právní moci zamítavého rozhodnutí se nepřihlíží.

(15) Provozovatel daňového skladu je povinen oznámit správci daně každou změnu skutečností, na jejichž základě bylo vydáno rozhodnutí o snížení zajištění daně nebo o upuštění od zajištění daně, a to do 5 kalendářních dní ode dne vzniku změny.

(16) Správce daně může změnit nebo zrušit rozhodnutí o snížení zajištění daně nebo o upuštění od zajištění daně, pokud by bylo ohroženo zaplacení daně nebo pokud se změní skutečnosti, na jejichž základě bylo zajištění daně sníženo nebo bylo od něj upuštěno.

(17) Ustanovení o zajištění daně platí pro oprávněného příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků obdobně, s výjimkou § 58 odst. 1, § 77 odst. 1 a 2, § 90 a § 116a.

K § 21

1. U vybraných výrobků, které se nachází v režimu podmíněného osvobození od daně, musí být obecně zajištěna daň. To platí jak pro vybrané výrobky nacházející se v tomto režimu v daňovém skladu, tak vybrané výrobky v průběhy dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně. Rovněž u vybraných výrobků osvobozených od daně, které jsou dopravovány od plátce k uživateli, musí byt daň obecně zajištěna, jestliže zákon nestanoví jinak.

2. Toto ustanovení vymezuje základní podmínky pro způsoby zajištění daně, výpočet výše zajištění daně a následné sledování, zda je daň zajištěna v odpovídající výši. Rovněž stanoví postup pro možnost snížení zajištění daně či upuštění od zajištění daně.

3. Další podrobnosti pro stanovení zajištění daně jsou uvedeny v části druhé zákona pro jednotlivé druhy vybraných výrobků.

K odst. 1 až 4

4. Zajištění daně použije správce daně na úhradu daně, jestliže není daň zaplacena v zákonné lhůtě její splatnosti. Zároveň je správce daně povinen vyzvat dlužníka k zaplacení daně. Novela účinná k 1. lednu 2013 jednoznačně potvrdila, že v případě zajištění daně zárukou se jedná pouze o bankovní záruku. Jak vyplývá z důvodové zprávy k novele, oproti stavu platnému do 31. prosince 2012 nedošlo k věcné změně.

5. Novela účinná k 1. lednu 2014 v návaznosti na občanský zákoník a rozšíření soukromoprávních zajišťovacích institutů ve smyslu § 2029 obč. zák. podle kterého může být zajištění daně poskytnuto nejen bankou (tj. bankou, zahraniční bankou, spořitelním a úvěrním družstvem), ale i jiným subjektem, nahradila bankovní záruku širším pojmem „finanční záruka“. Celní úřad má i nadále možnost formou rozhodnutí odmítnout poskytovanou finanční záruku, pokud dospěje k závěru, že takto poskytnutá garance je nedostačující či nevyhovující. Toto své rozhodnutí pak musí náležitě odůvodnit.

6. V případě, že byla daň zajištěna složením či převodem finančních prostředků na depozitní účet správce daně nebo finanční zárukou, vyzve správce daně k zaplacení daně jen samotného dlužníka.

7. Pokud je zajištění daně poskytnuto formou ručení, zašle správce daně výzvu k zaplacení na vědomí i ručiteli. Jestliže není daň a její příslušenství dlužníkem zaplacena ani na základě výzvy, vyzve správce daně k zaplacení ručitele.

8. V případě zajištění daně formou ručení stanoví vyhláška č. 313/2005 Sb., o stanovení vzoru a náležitostí záruční listiny pro zajištění spotřební daně ručením, ve své příloze vzor a náležitosti záruční listiny.

K odst. 5

9. Jestliže je zajištění daně poskytnuto formou ručení, může ručitel své ručení vypovědět. Toto ustanovení však stanoví, že ručitel ručí za všechny již existující nedoplatky na spotřební dani nebo za nedoplatky na spotřební dani, které teprve vzniknou, a to až do 16. dne kalendářního měsíce po doručení výpovědi správci daně.

K odst. 6

10. Toto ustanovení obsahuje způsob výpočtu výše zajištění daně pro daňový sklad (viz komentář k § 19). V případě, že daň je zajištěna složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet správce daně, jsou pro jednotlivé předměty spotřebních daní stanoveny maximální limity výše zajištění daně následovně:

a) 1 500 000 000 Kč pro jeden daňový sklad pro minerální oleje (viz § 58),

b) 40 000 000 Kč pro jeden daňový sklad pro líh, resp. 120 000 000 pro všechny daňové sklady pro líh jednoho provozovatele těchto daňových skladů (viz § 77),

c) 80 000 000 Kč pro jeden daňový sklad pro pivo (viz § 90),

d) 50 000 000 Kč pro jeden daňový sklad pro tabákové výrobky, resp. 100 000 000 Kč pro všechny daňové sklady pro tabákové výrobky jednoho provozovatele těchto daňových skladů (viz § 116a).

11. U daňových skladů pro minerální oleje došlo ke zvýšení maximálního limitu na 1 500 000 000 Kč k 1. lednu 2015 (do 31. prosince 2014 byl maximální limit 100 000 000 Kč). Na rozdíl od daňových skladů na jiné vybrané výrobky platí tento maximální limit u daňových skladů na minerální oleje i na případy, kdy je daň zajištěna finanční zárukou, kterou přijal správce daně.

12. Jestliže by částka daně zjištěná dle postupu uvedeného v tomto odstavci převýšila tyto maximální limity, musí být daň zajištěna jen ve výši těchto limitů.

13. Částka zajištění daně se rovněž může odchýlit od této kalkulace v případě, že správce daně povolí provozovateli daňového skladu snížení zajištění daně, či dokonce upuštění od zajištění daně (viz komentář k odst. 12).

14. V případě výrobního daňového skladu je nutno při výpočtu zajištění daně zohlednit 3 následující veličiny:

a) množství vybraných výrobků z daňového skladu odesílaných,

b) množství vybraných výrobků vyrobených v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně,

c) množství vybraných výrobků přijatých na daňový sklad v režimu podmíněného osvobození od daně.

15. Přitom se primárně vychází z množství vybraných výrobků vyskladňovaných z daňového skladu, a to jak do režimu volného daňového oběhu, tak v režimu podmíněného osvobození od daně, jelikož i tato doprava musí být „zajištěna“ a k zajištění této přepravy lze využít zajištění daně daňového skladu.

16. U již existujících daňových skladů tento předpoklad však nesmí být nižší než 1/12 výše daně, která připadala na vybrané výrobky přepravené (vyskladněné) z daňového skladu v běžném roce bezprostředně předcházejícímu zdaňovacímu období, na které se zajištění daně poskytuje. Do této částky je nutno zahrnout vybrané výrobky odeslané jak ve volném daňovém oběhu, tak v režimu podmíněného osvobození od daně.

17. S tímto množství se porovná množství vybraných výrobků vyráběných v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození, resp. zjištěná částka zajištění daně musí být porovnána s hodnotou jedné dvanáctiny výše daňové povinnosti, která vznikla ve smyslu § 8 z titulu výroby vybraných výrobků v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně za běžný rok bezprostředně předcházející zdaňovacímu období, na které se zajištění daně poskytuje (tj. nejedná se o výši daně, kterou měl provozovatel přiznat a zaplatit, ale o výši daňové povinnosti, která dle § 8 vzniká výrobou na daňovém území Evropského společenství).

18. A jestliže je toto množství vyšší než množství vybraných výrobků vyskladňovaných, vzniklý kladný rozdíl se přičte k množství vybraných výrobků, u kterých má být zajištěna daň.

19. S tímto součtem se porovná množství naskladňovaných vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, resp. 1/12 z veškerých vybraných výrobků přijatých na daňový sklad v režimu podmíněného osvobození od daně za předcházející kalendářní rok. Nejedná se však o 1/12 z veškerých vybraných výrobků přijatých na daňový sklad v režimu podmíněného osvobození od daně za předcházející kalendářní rok, základna pro výpočet množství vybraných výrobků, z kterých se zjišťuje tato 1/12, nemůže být vyšší než množství vybraných výrobků skutečně umístěných v daňovém skladu v „okamžiku“ výpočtu zajištění daně. Zákon totiž stanoví, že tento poslední krok při výpočtu zajištění daně se vztahuje pouze na vybrané výrobky, které jsou umístěny v daňovém skladu „v tomto zdaňovacím období“, přičemž má zákon na mysli to zdaňovací období, v němž se zajištění daně poskytuje. Novela účinná k 1. lednu 2015 upřesnila, že je nutno zohlednit i vybrané výrobky, které byly provozovatelem daňového sklady přijaty v tzv. místě přímého dodání (místo nacházející se mimo prostory daňového skladu, kam jsou vybrané výrobky přepraveny v režimu podmíněného osvobození od daně).

20. A jestliže je toto množství vyšší než výše uvedený součet, vzniklý kladný rozdíl se opět přičte k množství vybraných výrobků, u kterých má být zajištěna daň. Z takto zjištěné výsledné částky se vypočte zajištění daně.

21. Vzhledem ke způsobu, jakým má být zajištění daně vypočítáno, se pak konkrétní postup výpočtu bude lišit mezi výrobním daňovým skladem a daňovým skladem, kde je zboží „pouze“ skladováno.

22. U daňového skladu, kde jsou vybrané výrobky jen skladovány, je tedy základem pro výpočet zajištění daně množství vybraných výrobků z daňového skladu, které by měly být vyskladněny za zdaňovací období (takto zjištěný odhad zajištění daně nesmí být nižší než 1/12 výše daně, která připadala na vybrané výrobky, u nichž provozovatel daňového skladu zahájil dopravu v běžném roce bezprostředně předcházejícím zdaňovacímu období, ve kterém se zajištění daně poskytuje). Zjištěná výše zajištění daně se porovná s 1/12 výše „hypotetické“ daně připadající na vybrané výrobky přijaté provozovatelem daňového skladu v běžném roce bezprostředně předcházejícím zdaňovacímu období, ve kterém se zajištění daně poskytuje, které jsou v tomto zdaňovacím období umístěny v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně (jak je již uvedeno výše, nejedná se o 1/12 z veškerých vybraných výrobků přijatých na daňový sklad v režimu podmíněného osvobození od daně za předcházející kalendářní rok, základna pro výpočet množství vybraných výrobků, z kterých se zjišťuje tato 1/12, nemůže být vyšší než množství vybraných výrobků skutečně umístěných v daňovém skladu v „okamžiku“ výpočtu zajištění daně).

23. U výrobního daňového skladu je tedy samozřejmě při výpočtu výše zajištění daně ještě nutno zohlednit výši daňové povinnosti z titulu výroby vybraných výrobků. V praxi může vzniknout situace, že ve výrobním daňovém skladu bylo v průběhu minulých zdaňovacích období vyrobeno velké množství vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, ale většina vybraných výrobků zůstala uskladněna v daňovém skladu a vybrané výrobky budou vyskladněny teprve v budoucnosti. Kdyby se výše zajištění daně odvíjelo pouze od množství vyskladněných vybraných výrobků za předcházející zdaňovací období, byla by částka zajištění daně relativně neadekvátní, přičemž lze očekávat, že vyrobené vybrané výrobky budou vyskladněny a provozovateli daňového skladu vznikne povinnost přiznat a zaplatit daň v mnohem vyšší částce, než které by odpovídalo sjednané zajištění daně. Proto musí být zohledněna právě i daňová povinnost vyplývající z výroby vybraných výrobků.

24. U výrobního daňového skladu rovněž může vzniknout situace, že zboží, které vstupuje do daňového skladu, ještě nejsou vybranými výrobky (například u lihovaru se může jednat o vstupní suroviny, jako jsou škrob, brambory, cukr). Tyto suroviny se nezohledňují při výpočtu výše zajištění daně.

25. Ve výrobních daňových skladech samozřejmě může docházet k postupnému zpracování vstupních surovin, tj. v daňovém skladu může být vyroben vybraný výrobek, který je následně po určité době v témže daňovém skladu použit pro výrobu jiného vybraného výrobku. V těchto případech je nutno při výpočtu částky zajištění daně zohlednit daňovou povinnost vyplývající z obou výrob.

26. Při kalkulaci výše zajištění daně je nutno zohlednit veškeré vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně přijaté, vyrobené či vyskladněné do/v/z daňového skladu s výjimkami platnými pro jednotlivé druhy vybraných výrobků (například minerální oleje určené pro zvláštní účely, jejichž vlastníkem je stát, viz komentář k § 58; líh určený pro zvláštní účely, jehož vlastníkem je stát, a líh obecně denaturovaný podle zákona o lihu umístěný v daňovém skladu, viz komentář k § 77).

27. Vzhledem k tomu, že výše zajištění daně musí odpovídat níže uvedené kalkulaci „v každém okamžiku“ a provozovatel daňového skladu je povinen sledovat, zda zajištění daně odpovídá skutečné výši daňové povinnosti (viz komentář k odst. 10), měl by provozovatel daňového skladu zohlednit i možné výkyvy mezi jednotlivými zdaňovacími obdobími.

K odst. 7

28. V případě nově založeného daňového skladu, kdy ještě nejsou k dispozici údaje nezbytné pro kalkulaci výše daně postupem uvedeným v odst. 6, se výše zajištění daně stanoví jednou ze dvou následujících možností.

29. V případě zcela nově založeného skladu musí zajištění daně odpovídat očekávané daňové povinnosti. Stále však i v tomto případě platí, že nebude-li správce daně souhlasit s navrženou výší zajištění daně, nemusí vyhovět návrhu na vydání povolení k provozování daňového skladu.

30. V případě nového daňového skladu, ale již založeného, může být výše zajištění daně odvozena od očekávané daňové povinnosti nebo postupem uvedeným v odst. 6 jen s tím rozdílem, že časové období, z kterého se vychází, je běžný rok bezprostředně následující po zdaňovacím období, ve kterém byl daňový sklad založen.

K odst. 8 a 9

31. K povinnostem provozovatele daňové skladu patří i sledování, zda výše zajištění daně odpovídá skutečné daňové povinnosti. Rozhodným obdobím je jakékoli 3měsíční období, které je porovnáváno s 3násobkem měsíčního průměru běžného roku, který byl základem pro výpočet zajištění daně.

32. Tento způsob sledování byl do zákona doplněn v rámci novely zákona o spotřebních daních č. 575/2006 Sb. V důvodové zprávě k této úpravě je uvedeno:

„Dnes provozovatel daňového skladu doplňuje zajištění daně, jestliže skutečná výše daně, kterou je třeba zajistit ve zdaňovacím období, převyšuje poskytnuté zajištění daně o 10 % a více. V praxi však dochází k tomu, že někteří provozovatelé daňových skladů nebo oprávnění příjemci přijímají vybrané výrobky v takovém množství, aby skutečná výše daně převyšovala poskytnuté zajištění daně o 8–9 %, a aby tak nemuseli zajištění daně zvyšovat. Tak dochází v daňovém skladu k hromadění nezdaněných výrobků, které nejsou kryty zajištěním daně. Tato situace se bude řešit tím, že porovnání skutečné výše daně, kterou je třeba zajistit, s poskytnutým zajištěním daně se bude vztahovat na období tří po sobě jdoucích zdaňovacích období.“

33. Text důvodové zprávy zřejmě i vysvětluje, proč provozovatel daňového skladu musí porovnávat 2 následující veličiny:

a) součet skutečné výše daňové povinnosti vzniklé provozovateli daňového skladu z titulu výroby vybraných výrobků v daňovém skladu a skutečné výše daně přiznané provozovatelem daňového skladu související s vyskladněním vybraných výrobků z daňového skladu a jejich uvedením do volného daňového oběhu za 3 po sobě jdoucí zdaňovací období,

b) součet 3/12 výše daňové povinnosti, která vznikla z titulu výroby vybraných výrobků v daňovém skladu, a 3/12 výše daně, která připadá na vybrané výrobky přijaté na daňový sklad v běžném roce.

34. Tímto způsobem nedochází k porovnání stejných údajů, což je způsobeno tím, že částku budoucí výše daně, kterou bude muset provozovatel daňového skladu zajistit, je závislá více na množství vybraných výrobků do daňového skladu přijatých než na množství vybraných výrobků v minulosti vyskladněných.

35. Přestože to není v tomto ustanovení jasně uvedeno, je nutno brát do úvahy opět „jen“ vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození.

36. Vycházeje ze způsobu kalkulace, provozovatel daňového skladu by tyto veličiny měl porovnávat každý měsíc bezodkladně poté, co má k dispozici potřebné údaje. V případě kladného rozdílu je pak provozovatel daňového skladu povinen do 10 dnů ode dne zjištění odpovídajícím způsobem zvýšit zajištění daně. Nesplnění této povinnosti může vést k odejmutí povolení provozovat daňový sklad (viz komentář k § 43m).

37. Povinnost sledovat, zda výše zajištění daně odpovídá skutečnosti, nemá provozovatel daňového skladu, jestliže mu správce daně povolil snížení zajištění daně nebo upuštění od zajištění daně dle odst. 11 (nikoli však podle odst. 10).

K odst. 10

38. V situaci, kdy naopak poskytnuté zajištění daně převyšuje o 20 % skutečnou daňovou povinnost, může provozovatel daňového skladu požádat celní úřad, který je jeho správcem daně (celní úřad místně příslušný dle sídla provozovatele daňového skladu), prostřednictvím celního úřadu místně příslušného daňovému skladu o snížení zajištění daně.

39. Vymezení hodnot, které mají být porovnávány, nejsou zcela identická s údaji porovnávanými v odst. 10. Pro účely snížení zajištění daně jsou porovnávány následující veličiny:

a) součet skutečné výše daňové povinnosti vzniklé provozovateli daňového skladu z titulu výroby vybraných výrobků v daňovém skladu a výše daně, která připadá na vybrané výrobky přijaté na daňový sklad, které nevstupují do výroby, za 3 po sobě jdoucí zdaňovací období,

b) zajištění daně ve 3 po sobě jdoucích zdaňovacích obdobích.

40. V případě vyhovění žádosti však provozovatel daňového skladu musí i nadále sledovat, zda daň je zajištěna v odpovídající výši a postupovat dle odst. 9. Toto snížení daně má odlišné právní účinky než snížení zajištění daně dle odst. 11.

41. Jestliže byla daň zajištěna složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený celním úřadem, má provozovatel nárok na vrácení přeplatku. Novela účinná k 1. lednu 2013 podmínila, na rozdíl od stavu platného do 31. prosince 2012, vrácení přeplatku tím, že provozovatel daňového skladu nemá nedoplatek na dani u správce daně, příp. jiných správců.

42. Jestliže provozovatel nemá takový nedoplatek, vrátí správce daně vzniklý přeplatek bez žádosti provozovatele daňového skladu (jedná se o speciální ustanovení vůči daňovému řádu, jelikož v souladu s § 155 daňového řádu se vratitelný přeplatek vrací pouze na žádost daňového subjektu.

43. Novela účinná k 1. lednu 2013 provedla rovněž úpravu terminologie, kdy v odst. 10 ve druhé větě bylo slovo „doručena“ nahrazuje slovem „postoupena“. Důvodem je fakt, že doručování je institutem, který daňový řád používá pro seznámení adresátů s písemností. Nelze jej tedy použít pro případ, kdy mezi sebou komunikují správci daně.

K odst. 11 až 16

44. Provozovatel daňového skladu může požádat správce daně o snížení zajištění daně nebo o upuštění od zajištění daně. V případě, že správce daně této žádosti vyhoví, vydá rozhodnutí na dobu určitou, nejdéle však na dobu 1 roku ode dne vydání tohoto povolení. Po dobu platnosti povolení není provozovatel povinen sledovat výši zajištění daně dle § 9.

45. Žadatel musí:

a) prokázat daňovou spolehlivost,

b) prokázat finanční stabilitu,

c) plnit řádně a včas své platební povinnosti,

d) být schopen dostát svým peněžním dluhům,

e) aktivně spolupracovat s celními orgány.

46. Způsob prokázání prvních 4 podmínek je stanoven vyhláškou č. 370/2003 Sb., kterou se stanoví podmínky a náležitosti pro prokázání skutečností rozhodných pro posouzení žádosti o snížení zajištění spotřební daně nebo o upuštění od jeho poskytnutí.

47. V souladu s touto vyhláškou musí být k žádosti o snížení zajištění spotřební daně nebo o upuštění od jeho poskytnutí přiloženy minimálně následující dokumenty:

a) doklad o tom, že žadatel nemá nedoplatek evidovaný daňovým úřadem ani nedoplatek na zdravotním pojištění, na pojistném na sociální zabezpečení a příspěvku na státní politiku zaměstnanosti (tento doklad nesmí být v den podání žádosti starší více než 30 kalendářních dnů),

b) daňová přiznání žadatele podaná v průběhu roku, ve kterém byla žádost podána, a v průběhu 2 let předcházejících,

c) účetní závěrka, popřípadě přehled o majetku a závazcích a přehled o příjmech a výdajích žadatele účtujícího v soustavě jednoduchého účetnictví, a to za poslední 2 účetní období, která předcházela účetnímu období, v němž byla žádost správci daně doručena.

48. Jestliže nejsou součástí účetní závěrky, musí být přiloženy ještě tyto další doklady:

a) přehled o peněžních tocích,

b) přehled poskytnutých úvěrů a půjček včetně splatnosti a úrokových sazeb,

c) přehled uzavřených leasingových smluv,

d) přehled majetku zatíženého zástavním právem,

e) bankovní reference,

f) přehled pojistných smluv s uvedením druhu rizika a pojistné částky.

49. Na základě výše uvedených dokladů provede správce daně analýzu posuzující základní poměrové ukazatele, kterými jsou rentabilita, likvidita a finanční stabilita. Na základě finanční analýzy posoudí schopnost žadatele plnit platební povinnosti a dostát svým závazkům.

50. Jestliže by však došlo v průběhu platnosti povolení ke změně skutečností předložených správci daně, je provozovatel daňového skladu povinen informovat místně příslušný celní úřad o těchto změnách. Celní úřad tyto změny prověří a informuje o výsledku svého šetření správce daně, které povolení vydalo. Správce daně na základě poskytnutých údajů může změnit nebo zrušit své rozhodnutí o snížení zajištění daně nebo o upuštění od jeho poskytnutí.

51. Jestliže chce provozovatel daňového skladu „prodloužit“ povolení snížení zajištění daně nebo upuštění od daně, musí nejpozději 3 měsíce před ukončením doby platnosti současného povolení požádat o vydání nového povolení.

K odst. 17

52. Do odst. 17 bylo novelou účinnou k 1. lednu 2015 přesunuto ustanovení zrušeného § 22 odst. 9, dle kterého se právní úprava zajištění daně pro provozovatele daňového skladu použije i pro oprávněného příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků. Na oprávněného příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků se však nepoužije úprava maximálního limitu zajištění daně zakotvená v § 58 odst. 1 pro minerální oleje, v § 77 odst. 1 a 2 pro líh, v § 90 pro pivo a v § 116a pro tabákové výrobky.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 20a – způsoby zajištění daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21a – povolení ručitele, § 58 – zajištění daně z minerálních olejů, § 77 – zajištění daně z lihu, § 90 – zajištění daně z piva

Související předpisy:

§ 173 daňového řádu, – § 1 zákona č. 21/1992 Sb., o bankách, – vyhláška č. 370/2003 Sb.

Evropské právní předpisy:

čl. 16 a 18 Směrnice

§ 21a

Povolení ručitele

(1) Ručitelem může být fyzická osoba s místem pobytu na území České republiky nebo právnická osoba, které bylo povoleno být ručitelem správcem daně.

(2) Ručitelem nemůže být

a) dlužník nebo člen statutárního nebo dozorčího orgánu nebo společník dlužníka, zaměstnanec nebo zaměstnavatel dlužníka,

b) osoba, která vlastní, kontroluje nebo má přímo či nepřímo v držení 5 % nebo více hodnoty akcií nebo podílů s hlasovacím právem dlužníka,

c) člen rodiny dlužníka.

(3) Má-li být zajištění daně pro provozování daňového skladu poskytnuto ručením, o povolení ručitele rozhoduje správce daně, který také rozhoduje o povolení k provozování daňového skladu. Povolení zajistit daň ručením je součástí povolení k provozování daňového skladu.

(4) Má-li být zajištění daně pro dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně poskytnuto ručením, o povolení ručitele rozhoduje správce daně, v jehož územní působnosti se nachází daňový sklad (dále jen „správce daně místně příslušný daňovému skladu“), který vybrané výrobky odesílá, pokud zajištění daně pro dopravu vybraných výrobků není poskytováno ze zajištění daně pro provozování daňového skladu.

(5) Povolení ručit lze vydat pouze takové osobě, jejíž finanční situace je taková, že může za osobu, které ručí, zaplatit daň včetně jejího příslušenství do výše zaručené částky uvedené v záruční listině.

(6) Správce daně nevydá povolení ručit nebo takové povolení ručiteli odejme v případech, kdy má oprávněné pochybnosti o schopnosti ručitele plnit jeho ručitelské povinnosti.

(7) Správce daně je oprávněn požadovat po žadateli o povolení ručitele informace týkající se ručitele obdobné jako v případě, kdy provozovatel daňového skladu podává žádost o snížení zajištění daně nebo o upuštění od zajištění daně.

(8) Je-li odejmuto povolení zajištění daně ručením při provozování daňového skladu, rozhodnutí správce daně o odejmutí povolení se doručí provozovateli daňového skladu. Odvolání proti rozhodnutí nemá odkladný účinek.

(9) Je-li odejmuto povolení zajištění daně ručením pro dopravu vybraných výrobků a daň nebyla zajištěna ze zajištění daně při provozování daňového skladu, rozhodnutí správce daně o odejmutí povolení se doručí osobě, která při dopravě vybraných výrobků má daň zajistit nebo daň zajistila. Odvolání proti rozhodnutí o odejmutí povolení nemá odkladný účinek.

(10) Zjistí-li kterýkoli orgán Celní správy České republiky nebo orgán Finanční správy České republiky skutečnosti svědčící o neschopnosti nebo nevůli plnit ručitelské povinnosti ručitelem, oznámí tyto skutečnosti nejpozději první pracovní den po zjištění správci daně, který vydal povolení k ručení.

K § 21a

1. Tento paragraf vymezuje podmínky, za kterých může být vydáno povolení na zajištění daně ručením.

K odst. 1, 2, 5, 6 a 7

2. Ručitelem může být jen fyzická osoba s místem pobytu na území České republiky nebo právnická osoba, která splňuje všechny níže uvedené podmínky:

a) není dlužníkem nebo členem statutárního nebo dozorčího orgánu nebo společníkem žadatele o vydání povolení (dlužníka) ani zaměstnancem nebo zaměstnavatelem dlužníka,

b) není osobou, která vlastní, kontroluje nebo má přímo, či nepřímo v držení 5 % nebo více hodnoty akcií nebo podílů s hlasovacím právem dlužníka,

c) není členem rodiny dlužníka,

d) finanční situace ručitele je taková, že může za osobu, které ručí, zaplatit daň včetně příslušenství do výše zaručené částky.

3. Správce daně je oprávněn požadovat následující dokumenty týkající se osoby, která by měla být ručitelem:

a) doklad o tom, že žadatel nemá nedoplatek evidovaný daňovým úřadem ani nedoplatek na zdravotním pojištění, na pojistném na sociální zabezpečení a příspěvku na státní politiku zaměstnanosti (tento doklad nesmí být v den podání žádosti starší více než 30 kalendářních dnů),

b) daňová přiznání žadatele podaná v průběhu roku, ve kterém byla žádost podána, a v průběhu 2 let předcházejících,

c) účetní závěrka, popřípadě přehled o majetku a závazcích a přehled o příjmech a výdajích žadatele účtujícího v soustavě jednoduchého účetnictví, a to za poslední 2 účetní období, která předcházela účetnímu období, v němž byla žádost správci daně doručena,

d) přehled o peněžních tocích, přehled poskytnutých úvěrů a půjček včetně splatnosti a úrokových sazeb, přehled uzavřených leasingových smluv, přehled majetku zatíženého zástavním právem, bankovní reference přehled pojistných smluv s uvedením druhu rizika a pojistné částky, jestliže nejsou součástí účetní závěrky.

4. Jestliže má správce daně oprávněné pochybnosti o schopnosti ručitele plnit své ručitelské závazky, nepovolí, aby daň byla zajištěna tímto ručitelem. Stejně tak může správce daně povolení ručit odejmout.

K odst. 3 a 4

5. V případě, že má být daň v daňovém skladu zajištěna ručením, uvede osoba, která předkládá návrh na vydání povolení, v tomto návrhu osobu, která by se měla stát ručitelem, a předloží podklady nutné k posouzení ručitele.

6. Správce daně, který rozhoduje o návrhu na vydání povolení provozovat daňový sklad, posoudí i navržený způsob zajištění daně. Jestliže správce daně shledá, že navrhovaná osoba splňuje podmínky pro ručení, vydá jako součást povolení k provozování daňového skladu i povolení zajistit daň ručením.

7. Daň může být zajištěna ručením i v případě přepravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně. Pro tyto účely může být využito i zajištění daně pro provozování daňového skladu, jestliže výše zajištění daně pokrývá i daň připadající na množství vybraných výrobků dopravovaných v režimu podmíněného osvobození od daně.

8. Jestliže zajištění daně na daňový sklad není využito pro účely zajištění daně pro dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně nebo je toto zajištění nedostatečné, rozhoduje o povolení zajistit daň ručením celní úřad místně příslušný daňovému skladu odeslání.

K odst. 8

9. Rozhodnutí o odejmutí povolení zajištění daně ručením při provozování daňového skladu se doručuje provozovateli daňového skladu. Provozovatel daňového skladu se může proti tomuto rozhodnutí odvolat, ale odvolání nemá odkladný účinek.

10. Jestliže provozovatel daňového skladu nedoplní (neposkytne) dostatečné zajištění daně, a to ani na výzvu celního úřadu, správce daně mu odejme i povolení provozovat daňový sklad.

K odst. 9

11. Rozhodnutí o odejmutí povolení zajištění daně ručením pro dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně se doručuje osobě, která daň zajistila nebo má zajistit. Tato osoba se může proti tomuto rozhodnutí odvolat, ale odvolání nemá odkladný účinek.

12. Jestliže není zajištění daně poskytnuto jiným způsobem, přeprava v režimu podmíněného osvobození od daně nemůže být zahájena.

K odst. 10

13. Toto ustanovení stanoví povinnost všem orgánům celní správy i územním finančním orgánům oznámit celnímu orgánu, který vydal povolení k ručení, skutečnosti svědčící o neschopnosti nebo nevůli ručitele plnit své ručitelské závazky.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 8 – vznik daňové povinnosti, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 20a – způsoby zajištění daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně

Evropské právní předpisy:

čl. 16 a 18 Směrnice

§ 22

Oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků

(1) Oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků může vybrané výrobky opakovaně přijímat v režimu podmíněného osvobození od daně pouze na základě pravomocného povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků.

(2) V případě, kdy dojde k nahrazení dosavadního povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků novým, lze vybrané výrobky opakovaně přijímat na základě nového povolení ode dne jeho oznámení.

K § 22

1. Pro přijímání vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mimo daňový sklad lze požádat o povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně nebo o povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně (viz komentář k § 23).

2. Novela účinná k 1. lednu 2015 změnila koncepci pro vydávání povolení dle tohoto zákona tak, že obecné podmínky stejné pro všechny typy povolení (povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, povolení k provozování daňového skladu, povolení oprávněného příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, povolení oprávněného příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků) jsou nově vymezeny v § 43a až 43q. V paragrafu 22 až 23d zůstala pouze speciální ustanovení týkající se povolení oprávněného příjemce pro opakované přijímání i jednorázové přijetí vybraných výrobků.

3. Povolení vydaná před 1. lednem 2015 zůstávají v platnosti s tím, že „nové“ podmínky pro vydání povolení, stanovené novelou účinnou k 1. lednu 2015, musí být splněny do 31. července 2015.

4. Základní podmínkou pro přijímání vybraných výrobků oprávněným příjemcem je povolení, které nabylo právní moci. Povolení musí být tedy oznámeno (doručeno) žadateli o povolení a musí uplynout lhůta pro odvolání (popř. se žadatel vzdal práva na odvolání). Výjimku představuje situace, kdy je dosavadní povolení nahrazeno novým povolením. V toto případě lze nové povolení využívat již od okamžiku jeho oznámení (doručení), aby byla zachována kontinuita účinnosti původního a nového povolení k provozování daňového skladu (ke stejnému okamžiku zanikne původní povolení).

5. Návrh na vydání povolení lze podat pouze na tiskopisu vydaném Ministerstvem financí České republiky nebo na tiskovém výstupu z počítačové tiskárny, který má údaje, obsah i uspořádání shodné s tímto tiskopisem (viz komentář k § 43b).

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 odst. i) – oprávněný příjemce, § 20a – způsoby zajištění daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23b – povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23d – použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 22a

Další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků

Podmínkou pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků je rovněž poskytnutí zajištění daně způsobem a ve výši stanovené tímto zákonem.

K § 22a

1. Vedle podmínek uvedených v § 43c musí být pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků splněna i podmínka zajištění daně, která se použije i pro oprávněného příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků. Pro stanovení zajištění daně u oprávněného příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků se použije přiměřeně § 21 (viz komentář k § 21). Naopak se u oprávněného příjemce nepoužije úprava maximálního limitu zajištění daně zakotvená v § 58 odst. 1 pro minerální oleje, v § 77 odst. 1 a 2 pro líh, v § 90 pro pivo a v § 116a pro tabákové výrobky.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 odst. i) – oprávněný příjemce, § 20a – způsoby zajištění daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23b – povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23d – použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 22b

Zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední

(1) Správce daně zruší povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků rovněž, pokud oprávněný příjemce po dobu 3 po sobě jdoucích kalendářních měsíců nepřijímá vybrané výrobky.

(2) Pokud bylo povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků zrušeno z moci úřední, může osoba, jíž bylo toto povolení zrušeno, podat návrh na vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků nejdříve po uplynutí 2 let od zrušení tohoto povolení.

K § 22b

1. Důvody pro zrušení povolení jsou obecně upraveny v § 43m. Vedle toho, zruší správce daně povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední také na základě nevykonávání činnosti, jež je předmětem příslušného povolení, a to po dobu 3 po sobě jdoucích kalendářních měsíců. Komentované ustanovení již nepřipouští možnost správního uvážení, týkajícího se posouzení důvodnosti či bezdůvodnosti nepřijímání vybraných výrobků.

2. Pokud dojde ke zrušení povolení z moci úřední, může si osoba, které bylo z těchto důvodů povolení zrušeno, požádat o vydání nového povolení nejdříve po uplynutí 2 let od zrušení původního povolení. Na rozdíl od obdobného ustanovení pro povolení k provozování daňového skladu platí tato blokační lhůta jak pro případy zrušení povolení z titulu uvedeného v § 43m odst. 2 písm. a) nebo b), tak z důvodu nečinnosti ve smyslu komentovaného ustanovení.

3. Z textace zákona lze zřejmě dovodit i fakt, že blokační lhůta se vztahuje na jakékoli povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, tj. nikoli pouze ke stejným vybraným výrobkům, na které bylo vydáno původní zrušené povolení. Na druhou stranu se tato blokační lhůta nevztahuje na povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků (viz komentář k § 23 odst. 1).

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 odst. i) – oprávněný příjemce, § 20a – způsoby zajištění daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23b – povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23d – použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 23

Oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků

(1) Oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků může vybrané výrobky jednorázově přijmout v režimu podmíněného osvobození od daně pouze na základě pravomocného povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků.

(2) Návrh na vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků lze podat nejdříve po uplynutí 3 měsíců ode dne oznámení předchozího povolení.

K § 23

1. Rovněž oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků může tyto výrobky přijmout až poté, co povolení nabude právní moci. Povolení musí být tedy oznámeno (doručeno) žadateli o povolení a musí uplynout lhůta pro odvolání (popř. se žadatel vzdá práva na odvolání).

2. Aby se předešlo situaci, kdy by povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků bylo nahrazováno kumulací povolení pro jednorázové přijímání, obsahuje komentované ustanovení blokační lhůtu pro podání dalšího návrhu na vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků v délce 3 měsíců ode dne oznámení (doručení) předchozího povolení.

3. Návrh na vydání povolení lze podat pouze na tiskopisu vydaném Ministerstvem financí České republiky nebo na tiskovém výstupu z počítačové tiskárny, který má údaje, obsah i uspořádání shodné s tímto tiskopisem (viz komentář k § 43b).

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 odst. i) – oprávněný příjemce, § 20a – způsoby zajištění daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23b – povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23d – použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 23a

Podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků

(1) Podmínkou pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků je poskytnutí zajištění daně.

(2) Výše zajištění daně odpovídá výši daně, kterou je oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků povinen přiznat a zaplatit po uvedení těchto výrobků do volného daňového oběhu.

(3) Zajištění daně se poskytuje složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně.

K § 23a

1. Toto ustanovení obsahuje speciální podmínku pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků. Touto podmínkou je zajištění daně v plné výši daně odpovídající vybraným výrobkům, na které je povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků vydáváno, přičemž zajištění daně se poskytuje složením nebo převodem finančních prostředků na depositní účet správce daně.

2. Na rozdíl od ostatních typů povolení dle tohoto zákona zřejmě nemusí být splněny obecné podmínky pro vydání povolení uvedené v § 43c. Tomu svědčí jak důvodová zpráva, dle které v tomto směru nedošlo k věcné změně, tak název komentovaného ustanovení, ve kterém se na rozdíl od jiných typů osvobození (srovnej například § 19a nebo 22a) nehovoří o „další“ podmínce pro vydání povolení, ale pouze o podmínce pro vydání povolení.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 odst. i) – oprávněný příjemce, § 20a – způsoby zajištění daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23b – povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23d – použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 23b

Povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků

(1) Správce daně rozhodne o návrhu na vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků nejpozději následující pracovní den po poskytnutí zajištění daně, neobsahuje-li tento návrh vady nebo nemá-li správce daně pochybnosti o jeho správnosti nebo úplnosti.

(2) Správce daně v povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků uvede rovněž množství vybraných výrobků, které mají být přijaty.

K § 23b

1. Jestliže žadatel o vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků podá návrh na vydání tohoto povolení a zajistí daň (viz komentář k § 23a), je správce daně povinen rozhodnout o návrhu povolení nejpozději následující pracovní den, jestliže návrh na vydání povolení neobsahuje vady. Má-li návrh vady, pro které není způsobilý k projednání, nebo vady, pro které nemůže mít předpokládané účinky, vyzve správce daně žadatele, aby označené vady odstranil ve lhůtě stanovené správcem daně.

2. Správce daně též nemusí rozhodnout o návrhu na vydání povolení v případě, že má pochybnosti o správnosti a úplnosti tohoto návrhu.

3. Vydané povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků omezuje určitý maximální objem (množství) vybraných výrobků, které bude možno na toto povolení jednorázově přijmout.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 odst. i) – oprávněný příjemce, § 20a – způsoby zajištění daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23d – použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 23c

Zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků

Povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků zaniká

a) okamžikem jednorázového přijetí vybraných výrobků, nebo

b) uplynutím 3 měsíců ode dne nabytí právní moci povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků.

K § 23c

1. Toto ustanovení tvoří lex specialis k obecné úpravě zániku povolení zakotvené v § 43o. Platnost vydaného povolení je omezena na dobu 3 měsíců ode dne nabytí právní moci daného povolení. Povolení rovněž zaniká přijetím relevantních vybraných výrobků, i když by jich bylo přijato menší množství, než na které bylo povolení vydáno.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 odst. i) – oprávněný příjemce, § 20a – způsoby zajištění daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23b – povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23d – použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 23d

Použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků

(1) Dnem splatnosti daně zajištění daně zaniká a zajištěná částka se převede na úhradu této daně.

(2) Pokud vznikl v důsledku zániku zajištění daně vratitelný přeplatek, správce daně jej vrátí bez žádosti do 5 pracovních dnů od jeho vzniku.

K § 23d

1. Odstavec 1 představuje speciální úpravu k obecnému zakotvení použití zajištění daně v případě zániku povolení nebo jeho zrušení bez náhrady dle § 43q ve vztahu k vymezení okamžiku zániku zajištění. Ustanovení 23d stanovuje za den zániku zajištění den splatnosti zajištěné daně a ke stejnému okamžiku je částka zajištění použita na úhradu splatné daně.

2. V souladu s § 18 odst. 5 a § 76 odst. 1 je daň splatná do 40. dne po skončení relevantního zdaňovacího období, ve kterém došlo k jednorázovému přijetí vybraných výrobků oprávněným příjemcem a jejich uvedení do volného daňového oběhu, a to s výjimkou daně z lihu, která je splatná ve lhůtě 55 dnů po skončení relevantního zdaňovacího období.

3. Odstavec 2 je pak speciálním ustanovením k § 155 daňového řádu a je tak vracen „automaticky“ bez žádosti v termínu 5 pracovních dnů ode dne splatnosti daně.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 odst. i) – oprávněný příjemce, § 20a – způsoby zajištění daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23b – povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 62 – oprávněný příjemce minerálních olejů

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 24

Doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky

(1) Vybrané výrobky lze v režimu podmíněného osvobození od daně dopravovat, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 58a),

a) z daňového skladu do jiného daňového skladu, do místa vývozu nebo do místa přímého dodání, s výjimkou dopravy vybraných výrobků osobám podle § 11 odst. 1 písm. d),

b) z místa dovozu do daňového skladu, do místa vývozu nebo do místa přímého dodání s výjimkou dopravy vybraných výrobků osobám podle § 11 odst. 1 písm. d).

(2) Pokud jsou vybrané výrobky dopravovány do místa přímého dodání, je provozovatel přijímajícího daňového skladu povinen poskytnout správci daně seznam míst přímého dodání. Místo přímého dodání je provozovatel přijímajícího daňového skladu povinen oznámit správci daně nejpozději 3 pracovní dny před zahájením dopravování vybraných výrobků.

(3) Vybrané výrobky lze v režimu podmíněného osvobození od daně dopravovat pouze tehdy, jestliže provozovatel odesílajícího daňového skladu nebo oprávněný odesílatel poskytne zajištění daně ve výši daně, kterou by byl povinen přiznat a zaplatit při uvedení dopravovaných vybraných výrobků do volného daňového oběhu, pokud tento zákon nestanoví jinak [§ 58 odst. 2, 3, 4 a § 58 odst. 5 písm. a)]. Pokud provozovatel odesílajícího daňového skladu poskytl zajištění daně pro provozování daňového skladu, může být toto zajištění použito pro poskytnutí zajištění daně pro dopravu vybraných výrobků s výjimkou dopravy podle odstavce 1 písm. b). Výjimka se nepoužije pro případ, kdy oprávněný odesílatel je provozovatelem daňového skladu, do kterého jsou vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně dopravovány. O použití zajištění daně pro provozování daňového skladu pro dopravu vybraných výrobků rozhodne správce daně místně příslušný tomuto daňovému skladu. Pokud zajištění daně podle § 21 nepokrývá daň připadající na množství vybraných výrobků dopravovaných v režimu podmíněného osvobození od daně, je provozovatel odesílajícího daňového skladu povinen poskytnout další zajištění daně tak, aby odpovídalo výši daně připadající na množství dopravovaných vybraných výrobků. Pokud jsou vybrané výrobky dopravovány oprávněným odesílatelem, poskytuje se zajištění daně pro každou dopravu zvlášť, a to převodem nebo složením finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně. Po dobu zajištění daně poskytnutého podle tohoto odstavce nevzniká nárok na úrok z částky složené na tomto depozitním účtu. Daň se považuje za zajištěnou ode dne připsání příslušné částky na tento účet. Pokud není daň zaplacena ve lhůtě splatnosti daně stanovené tímto zákonem, použije správce daně zajištění daně na úhradu daně včetně jejího příslušenství.

(4) Správce daně může na žádost provozovatele odesílajícího daňového skladu nebo oprávněného odesílatele udělit souhlas s tím, aby zajištění daně poskytl dopravce, provozovatel přijímajícího daňového skladu nebo vlastník vybraných výrobků, pokud s tím dopravce, provozovatel přijímajícího daňového skladu nebo vlastník vybraných výrobků písemně souhlasí.

(5) Doprava vybraných výrobků podle odstavce 1 písm. a) je zahájena okamžikem, kdy tyto výrobky opustí daňový sklad, ze kterého jsou odeslány. Doprava vybraných výrobků podle odstavce 1 písm. b) je zahájena okamžikem propuštění vybraných výrobků do režimu volného oběhu. Doprava vybraných výrobků podle odstavce 1 písm. b) může být zahájena pouze po obdržení specifického správního referenčního kódu (dále jen „referenční kód“) podle § 26 odst. 4 nebo po splnění podmínek uvedených v § 27c odst. 1.

(6) Doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně do daňového skladu nebo do místa přímého dodání je ukončena okamžikem převzetí vybraných výrobků příjemcem. Doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně do místa vývozu je ukončena potvrzením elektronického průvodního dokladu pomocí elektronického systému pro dopravu a sledování vybraných výrobků podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o zavedení elektronického systému27c) (dále jen „elektronický systém“) pohraničním celním úřadem. Je-li příjemcem vybraných výrobků provozovatel daňového skladu, je povinen v případě ukončení dopravy tyto výrobky zapsat do evidence podle § 37 nebo 38a, pokud se nejedná o ukončení dopravy v místě přímého dodání, umístit je bezodkladně do daňového skladu.

(7) Pokud bylo poskytnuto zajištění daně pro dopravu vybraných výrobků a doprava byla ukončena, správce daně, kterému bylo poskytnuto zajištění daně, rozhodne o uvolnění zajištění daně do 5 pracovních dní poté, co odesílatel prokáže skutečnost, že byly podmínky přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně splněny (§ 27a, 27b, 27d, 27e nebo 27f), a zajištění daně vrátí osobě, která zajištění daně poskytla.

(8) Provozovatel daňového skladu nebo oprávněný odesílatel, který odesílá vybrané výrobky do daňového skladu nebo do místa vývozu, může prostřednictvím elektronického systému změnit místo určení nebo příjemce vybraných výrobků. V tomto případě postupuje podle § 27 odst. 7.

(9) Zahájenou dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně nelze v jejím průběhu rozdělit podle směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní27d).

27c) Článek 1 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1152/2003/ES ze dne 16. června 2003 o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani.

27d) Článek 23 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS.

K § 24

1. Tento paragraf vymezuje obecné podmínky pro dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně po daňovém území České republiky, § 25 pak vymezuje tyto podmínky pro dopravu mezi členskými státy. Následující § 26 až 26f vymezují podrobněji fungování elektronického systému pro výměnu elektronických průvodních dokladů, tzv. EMCS (Excise Movement and Control System). Tento systém, na rozdíl od původního systému založeného na papírových dokladech, urychlil nezbytné formality a usnadňuje sledování dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od spotřební daně.

2. Systém EMCS byl vytvořen na základě rozhodnutí 1152/2003/ES.

K odst. 1

3. Doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození po území České republiky může být zahájena pouze z daňového skladu provozovatelem tohoto daňového skladu (viz komentář k § 19) nebo v místě dovozu oprávněným odesílatelem [viz komentář k § 3 písm. k)].

4. V případě dopravy z místa dovozu se musí jednat o dovážené vybrané výrobky propuštěné na území České republiky do celního režimu volný oběh mimo daňový sklad a „odeslané“ oprávněným odesílatelem. Za „místo dovozu“ se v souladu s čl. 17 odst. 1 písm. b) Směrnice rozumí „místo, kde se zboží nachází v okamžiku, kdy je propuštěno do volného oběhu v souladu s čl. 79 nařízení (EHS) 2913/92“.

5. V souladu s ustanovením písm. b) může být toto zboží dopraveno do daňového skladu na území České republiky, do místa vývozu na území České republiky nebo místa přímého dodání na území České republiky určeného provozovatelem daňového skladu mimo prostory daňového skladu.

6. Za předpokladu, že tento typ dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně může realizovat pouze oprávněný odesílatel [jak vyplývá i z čl. 17 odst. 1 písm. b) Směrnice], koliduje toto ustanovení s vymezením oprávněného odesílatele v § 3 písm. k), dle kterého může oprávněný odesílatel dopravovat vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně z místa dovozu do daňového skladu, oprávněnému příjemci v jiném členském státě, do místa vývozu v jiném členském státě nebo příjemci v jiném členském státě. Nicméně za směrodatné považujeme vymezení dopravy v režimu podmíněného osvobození v tomto ustanovení, které je v souladu s § 17 odst. 2 a 3 Směrnice.

7. Do místa přímého dodání nelze v režimu podmíněného osvobození od daně dopravovat vybrané výrobky pro ozbrojené síly členských států NATO pro použití těmito ozbrojenými silami nebo civilními zaměstnanci je doprovázejícími nebo civilními zaměstnanci [viz komentář k § 11 odst. 1 písm. d)].

8. Kromě výše uvedených typů dopravy lze v souladu s § 58a dopravovat v režimu podmíněného osvobození od daně minerální oleje z jedné části daňového skladu do druhé části daňového skladu, propojených pouze produktovodem, který je součástí tohoto daňového skladu.

K odst. 2

9. Novela účinná k 1. lednu 2013 doplnila nový odst. 2 a vymezila v něm povinnost provozovatele přijímajícího daňového skladu poskytnout správci daně seznam míst přímého dodání, kde je doprava v režimu podmíněného osvobození od daně ukončována mimo daňový sklad. Provozovatel přijímajícího daňového skladu musí splnit tuto oznamovací povinnost minimálně 3 dny před zahájením dopravy v režimu podmíněného osvobození.

K odst. 3

10. Z důvodu doplnění nového odst. 2 novelou účinnou k 1. lednu 2013 došlo k přečíslování následujících odstavců.

11. Doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně může být zahájena pouze v případě (mimo jiné), že je provozovatelem daňového skladu, ze kterého jsou vybrané výrobky odesílány, nebo oprávněným odesílatelem v případě dovozu vybraných výrobků poskytnuto zajištění daně.

12. Zajištění daně může být poskytnuto i dalšími osobami (viz komentář k odst. 3). Zajištění daně se musí rovnat částce daně, kterou by byly tyto osoby povinny přiznat a zaplatit v případě, že by k okamžiku započetí dopravy byly vybrané výrobky propuštěny do volného daňového oběhu s výjimkou dopravy zkapalněných ropných plynů podle § 45 odst. 1 písm. e), f) a g) v režimu podmíněného osvobození od daně, kdy musí být daň zajištěna vždy ve výši daně, která by musela být přiznána a zaplacena, jako kdyby tyto plyny byly určeny pro pohon motorů (viz komentář k § 58 odst. 3).

13. Naopak, zajištění daně se nevyžaduje při dopravě v režimu podmíněného osvobození od daně výhradně po daňovém území České republiky v následujících případech (viz komentář k § 58):

a) doprava ostatních benzinů uvedených v § 45 odst. 1 písm. a), které nejsou určeny k přímému použití, nabízeny k prodeji nebo používány k pohonu motorů nebo pro výrobu tepla,

b) doprava minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 3, které nejsou určeny k přímému použití, nabízeny k prodeji nebo používány k pohonu motorů nebo pro výrobu tepla a na které se zároveň vztahuje režim podmíněného osvobození od daně podle § 59 odst. 1,

c) doprava minerálních olejů produktovodem.

14. Jestliže je doprava zahájena v daňovém skladu, lze pro zajištění dopravy v režimu podmíněného osvobození použít zajištění daně pro provozování samotného skladu (viz komentář k § 21), a to se souhlasem místně příslušného celního úřadu. Jestliže zajištění daně pro provozování daňového skladu není v dostatečné výši, tj. nepokrývá daň připadající na množství vybraných výrobků dopravovaných (vyskladňovaných), musí provozovatel daňového skladu poskytnout dodatečné zajištění daně.

15. Oprávněný odesílatel musí být v souladu s § 3 písm. k) provozovatelem daňového skladu na území České republiky. Jestliže jsou vybrané výrobky dopravovány v režimu podmíněného osvobození z místa dovozu do tohoto daňového skladu, lze postupovat způsobem popsaným v předcházejícím odstavci.

16. Jestliže oprávněný odesílatel odesílá vybrané výrobky do místa vývozu, do místa přímého dodání nebo daňového skladu jiného provozovatele, musí poskytnout další zajištění daně nevztahující se na jeho daňový sklad, a to ke každé dopravě zvlášť. Zajištění daně musí být v tomto případě poskytnuto převodem nebo složením finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně. Daň se považuje za zajištěnou ode dne připsání příslušné částky na tento depozitní účet.

17. Správce daně může na žádost provozovatele odesílajícího daňového skladu nebo oprávněného odesílatele udělit souhlas s tím, aby zajištění daně poskytl dopravce, provozovatel přijímajícího daňového skladu nebo vlastník vybraných výrobků, pokud s tím dopravce, provozovatel přijímajícího daňového skladu nebo vlastník vybraných výrobků písemně souhlasí.

K odst. 4

18. Zajištění daně pro dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození může zajistit také dopravce, provozovatel přijímacího daňového skladu nebo vlastník vybraných výrobků, a to za následujících podmínek:

a) provozovatel odesílajícího daňové skladu nebo oprávněný odesílatel o tento způsob zajištění požádají,

b) místně příslušný celní úřad udělí souhlas,

c) daná osoba (dopravce, provozovatel přijímacího daňového skladu nebo vlastník vybraných výrobků) písemně s tímto způsobem zajištění souhlasí.

19. V souladu s § 4 odst. 1 písm. d) odpovídá za daň v každém případě také právnická nebo fyzická osoba, která se na porušení režimu podmíněného osvobození od daně při přepravě podílela, pokud si byla tohoto porušení vědoma nebo pokud lze důvodně předpokládat, že si ho vědoma být měla.

K odst. 5

20. Tento odstavec definuje okamžik zahájení dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně. Doprava vybraných výrobků z daňového skladu je zahájena v okamžiku, kdy vybrané výrobky fyzicky opustí daňový sklad.

21. V případě dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně z místa dovozu je doprava zahájena v okamžiku propuštění vybraných výrobků do celního režimu volného oběhu. K tomuto okamžiku musí mít oprávněný odesílatel přidělený referenční kód (viz komentář k § 26 odst. 4), tj. ještě před propuštěním zboží do celního režimu volného oběhu musí oprávněný odesílatel odeslat správci daně, který rozhoduje o propuštění vybraných výrobků do celního režimu volný oběh, návrh elektronického průvodního dokladu a zajistit daň. V opačném případě by mohlo být ze znění tohoto ustanovení dovozeno, že by bylo nutné vybrané výrobky po propuštění do celního režimu volný oběh uvést do volného daňového oběhu.

K odst. 6

22. Tento odstavec vymezuje okamžik, kdy se doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně považuje za ukončenou. V případě vývozu zboží z území Evropského společenství se doprava v režimu podmíněného osvobození považuje za ukončenou okamžikem, kdy výstupní pohraniční celní úřad potvrdí elektronický průvodní doklad, tj. kdy potvrdí výstup vybraných výrobků z území Evropské unie.

23. Jestliže je doprava v režimu podmíněného osvobození od daně ukončena v daňovém skladu, musí provozovatel tohoto daňového skladu zapsat přijaté vybrané výrobky do evidence daňového skladu a umístit je bezodkladně v daňovém skladu.

24. Jestliže je příjemcem vybraných výrobků provozovatel daňového skladu, ale vybrané výrobky jsou dodány na místo přímého dodání, tj. nejsou dodány do daňového skladu, musí provozovatel tohoto daňového skladu zapsat přijaté vybrané výrobky do evidence daňového skladu.

K odst. 7

25. Správce daně, kterému bylo poskytnuto zajištění daně, musí rozhodnout o uvolnění zajištění daně do 5 pracovních dnů od okamžiku, kdy odesílatel prokáže, že byly splněny podmínky přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně.

K odst. 8

26. V souladu s tímto ustanovením může provozovatel daňového skladu nebo oprávněný příjemce změnit místo určení nebo příjemce u vybraných výrobků, které odeslal do daňového skladu nebo do místa vývozu. Z uvedeného znění vyplývá, že místo určení lze změnit v případě, kdy zboží bylo primárně odesláno do daňového skladu nebo do místa vývozu. Toto ustanovení tak nepřipouští změnu dopravy u výrobků odeslaných na místo přímého dodání.

27. V případě změny místa určení nebo příjemce vybraných výrobků má plátce postupovat v souladu s § 27 odst. 7 (viz komentář k § 27 odst. 7).

K odst. 9

28. Česká republika se rozhodla nevyužít možnost, kterou poskytuje čl. 23 Směrnice, a to umožnit rozdělení dopravy „energetických produktů“ v režimu podmíněného osvobození od daně, a tak lze sice změnit v průběhu dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně místo určení nebo příjemce vybraných výrobků (viz komentář k odst. 7), ale nelze vybrané výrobky přepravované jako jedna zásilka rozdělit.

Související ustanovení:

§ 3 písm. b) – dovoz, § 3 písm. c) – režim s podmíněným osvobozením od cla, § 3 písm. d) – vývoz, § 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 3 písm. k) – oprávněný odesílatel, § 11 odst. 1 písm. d) – osvobození od daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 20a – způsoby zajištění daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 26 – návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27d – nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27e – nedostupnost elektronického systému při vývozu, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 58 – zajištění daně z minerálních olejů

Evropské právní předpisy:

čl. 17 až 20 Směrnice, – Nařízení, – rozhodnutí 1152/2003/ES

§ 25

Doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy

(1) Vybrané výrobky lze v režimu podmíněného osvobození od daně dopravovat mezi členskými státy, pokud vybrané výrobky jsou dopravovány z daňového skladu umístěného

a) v jiném členském státě nebo od oprávněného odesílatele z jiného členského státu

1. 1. provozovateli daňového skladu nebo oprávněnému příjemci, jimž bylo vydáno povolení na daňovém území České republiky,

2. 2. do místa vývozu vybraných výrobků na daňovém území České republiky, nebo

3. 3. příjemci podle § 11 odst. 1 písm. d) nebo e),

b) na daňovém území České republiky, nebo oprávněným odesílatelem z místa dovozu na daňovém území České republiky

1. 1. do daňového skladu nebo oprávněnému příjemci v jiném členském státě,

2. 2. do místa vývozu vybraných výrobků v jiném členském státě,

3. 3. příjemci podle směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní6a) v jiném členském státě,

c) v jiném členském státě, oprávněným odesílatelem z jiného členského státu přes daňové území České republiky

1. 1. do daňového skladu nebo oprávněnému příjemci v jiném členském státě,

2. 2. do místa vývozu vybraných výrobků v jiném členském státě,

3. 3. příjemci podle směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní6a) v jiném členském státě.

(2) Pokud jsou vybrané výrobky dopravovány do místa přímého dodání, je provozovatel přijímajícího daňového skladu nebo oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků povinen poskytnout správci daně seznam míst přímého dodání. Místo přímého dodání je provozovatel přijímajícího daňového skladu nebo oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků povinen oznámit správci daně nejpozději 3 pracovní dny před zahájením dopravování vybraných výrobků.

(3) Vybrané výrobky může z místa dovozu na daňovém území České republiky dopravovat v režimu podmíněného osvobození od daně podle odstavce 1 písm. b) pouze provozovatel daňového skladu. Pokud oprávněný odesílatel po uložení pokuty dále neplní povinnosti stanovené tímto zákonem, celní úřad uvedený v § 26 odst. 3 písm. b) nevydá tomuto oprávněnému odesílateli referenční kód podle § 26 odst. 4 pro dopravu z místa dovozu v režimu podmíněného osvobození od daně podle § 27c odst. 2 po dobu dvou let ode dne nabytí právní moci rozhodnutí o uložení pokuty.

(4) Jsou-li vybrané výrobky dopravovány podle odstavce 1 písm. b), provozovatel daňového skladu nebo oprávněný odesílatel je povinen poskytnout zajištění daně ve výši daně, kterou by byl povinen přiznat a zaplatit při uvedení dopravovaných vybraných výrobků do volného daňového oběhu, pokud tento zákon nestanoví jinak [§ 58 odst. 5 písm. b)]. Zajištění musí být platné pro všechny členské státy. Pokud provozovatel odesílajícího daňového skladu poskytl zajištění daně pro provozování daňového skladu, může být toto zajištění použito pro poskytnutí zajištění daně pro dopravu vybraných výrobků s výjimkou případu, kdy jako oprávněný odesílatel dopravuje vybrané výrobky z místa dovozu na daňovém území České republiky. Správce daně může na žádost provozovatele daňového skladu nebo oprávněného odesílatele udělit souhlas s tím, aby zajištění poskytl dopravce nebo vlastník vybraných výrobků, pokud s tím dopravce nebo vlastník vybraných výrobků písemně souhlasí. Pokud jsou vybrané výrobky dopravovány oprávněným odesílatelem z místa dovozu na daňovém území České republiky, poskytuje se zajištění daně pro každou dopravu zvlášť. Ve věci zajištění daně pro dopravu se postupuje podle § 24 odst. 3.

(5) Doprava vybraných výrobků podle odstavce 1 písm. b) je zahájena okamžikem, kdy tyto výrobky opustí daňový sklad, ze kterého jsou odeslány, nebo okamžikem propuštění vybraných výrobků do režimu volného oběhu. Doprava vybraných výrobků podle odstavce 1 písm. b) bodů 1 a 2 může být zahájena pouze po obdržení referenčního kódu podle § 26 odst. 4 nebo v případě nedostupnosti elektronického systému po splnění podmínek uvedených v § 27c odst. 1. Doprava vybraných výrobků podle odstavce 1 písm. b) bodu 3 může být zahájena pouze s osvědčením o osvobození od daně uvedeném v nařízení Komise o osvědčení o osvobození od spotřební daně17a).

(6) Doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně podle odstavce 1 písm. a) bodů 1 a 3 je ukončena okamžikem převzetí vybraných výrobků příjemcem. Je-li příjemcem vybraných výrobků provozovatel daňového skladu, je povinen v případě ukončení dopravy tyto výrobky zapsat do evidence podle § 37, 38 nebo 39a, pokud se nejedná o ukončení dopravy v místě přímého dodání, umístit je bezodkladně do daňového skladu. Doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně podle odstavce 1 písm. a) bodu 2 je ukončena potvrzením elektronického průvodního dokladu pohraničním celním úřadem.

(7) Provozovatel daňového skladu nebo oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků mohou ukončit dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně podle odstavce 1 písm. a) bodu 1 také jejich přijetím v místě přímého dodání.

(8) Pokud bylo poskytnuto zajištění daně pro dopravu vybraných výrobků a doprava byla ukončena, správce daně rozhodne o uvolnění zajištění daně do 5 pracovních dní poté, co je potvrzena příjemci skutečnost, že byly podmínky přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně splněny (§ 27a, 27b, 27d, 27e nebo 27f), a zajištění daně vrátí osobě, která zajištění daně poskytla.

(9) Provozovatel daňového skladu nebo oprávněný odesílatel, který odesílá vybrané výrobky z daňového území České republiky do daňového skladu, oprávněnému příjemci nebo do místa vývozu v jiném členském státě, může prostřednictvím elektronického systému změnit místo určení nebo příjemce vybraných výrobků. V tomto případě postupuje podle § 27 odst. 7.

(10) Zahájenou dopravu vybraných výrobků podle odstavce 1 nelze v jejím průběhu rozdělit podle směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní27d).

6a) Článek 12 odst. 1 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS.

17a) Nařízení komise (ES) č. 31/96 o osvědčení o osvobození od spotřební daně.

27d) Článek 23 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS.

K § 25

1. Tento paragraf vymezuje podmínky pro dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození mezi členskými státy. Ustanovení § 24 vymezuje obecné podmínky pro dopravu vybraných výrobků po daňovém území České republiky. Následující § 26 až 26f vymezují podrobněji fungování nového elektronického systému pro výměnu elektronických průvodních dokladů, tzv. EMCS.

K odst. 1

2. Doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození mezi členskými státy může být zahájena pouze z daňového skladu provozovatelem tohoto daňového skladu (viz komentář k § 19) nebo v místě dovozu oprávněným odesílatelem [viz komentář k § 3 písm. k)].

3. V případě dopravy z místa dovozu se musí jednat o dovážené vybrané výrobky propuštěné na území daného členského státu do celního režimu volný oběh mimo daňový sklad a „odeslané“ oprávněným odesílatelem. Za „místo dovozu“ se v souladu s čl. 17 odst. 1 písm. b) Směrnice rozumí „místo, kde se zboží nachází v okamžiku, kdy je propuštěno do volného oběhu v souladu s čl. 79 nařízení (EHS) 2913/92“.

4. Vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození mezi členskými státy musí být dopravovány:

a) do daňového skladu na území jiného členského státu,

b) oprávněnému příjemci v jiném členském státě,

c) do místa vývozu v jiném členském státě,

d) ozbrojeným silám členských států NATO v jiném členském státě, osobám požívajícím výsad a imunit [v případě plánovaného ukončení dopravy na daňovém území České republiky s odkazem na § 11 odst. 1, písm. d) a e); v případě plánovaného ukončení dopravy v jiném členském státě s odkazem na čl. 12 Směrnice].

K odst. 2

5. Novela účinná k 1. lednu 2013 doplnila nový odstavec 2 a vymezila v něm povinnost provozovatele přijímajícího daňového skladu a oprávněného příjemce poskytnout správci daně seznam míst přímého dodání, kdy je doprava v režimu podmíněného osvobození od daně ukončována mimo daňový sklad. Provozovatel přijímajícího daňového skladu a oprávněný příjemce musí splnit tuto oznamovací povinnost minimálně 3 pracovní dny před zahájením dopravy v režimu podmíněného osvobození (dle právní úpravy platné do 31. prosince 2014 byla tato lhůta jakékoli 3 dny, včetně svátků, sobot a nedělí).

K odst. 3

6. Toto ustanovení specifikuje podmínky pro odeslání vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně z místa dovozu na daňovém území České republiky. V souladu s tímto ustanovením musí vybrané výrobky odeslat (dopravovat) pouze oprávněný odesílatel, který je zároveň provozovatelem daňového skladu na území České republiky. Tato podmínka vyplývá i ze samotné definice oprávněného odesílatele uvedené v § 3 písm. k).

7. Aby mohla být taková doprava zahájena, musí oprávněný odesílatel obdržet od správce daně, který propouští dovážené vybrané výrobky do celního režimu volný oběh, referenční kód (viz komentář k § 26 odst. 4). V případě, že oprávněný odesílatel neplní své povinnosti související s odesláním vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, a to ani po uložení pokuty za neplnění těchto povinností, neposkytne tento správce daně následně referenční kód, resp. souhlas se zahájením dopravy v režimu podmíněného osvobození v případě nedostupnosti elektronického systému (viz komentář k § 27).

8. Správce daně neposkytne tento souhlas po dobu 2 let ode dne nabytí právní moci rozhodnutí o uložení pokuty.

K odst. 4

9. Doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy z daňového skladu nebo z místa dovozu nacházejícího se na daňovém území České republiky může být zahájena pouze v případě (mimo jiné), že je provozovatelem daňového skladu, ze kterého jsou vybrané výrobky odesílány, nebo oprávněným odesílatelem v případě dovozu vybraných výrobků poskytnuto zajištění daně.

10. Zajištění daně pro dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození může zajistit také dopravce skladu nebo vlastník vybraných výrobků, a to za následujících podmínek:

a) provozovatel odesílajícího daňového skladu nebo oprávněný odesílatel o tento způsob zajištění požádají,

b) správce daně udělí souhlas,

c) daná osoba (dopravce, provozovatel přijímacího daňového skladu nebo vlastník vybraných výrobků) písemně s tímto způsobem zajištění souhlasí.

11. Zajištění daně se musí rovnat částce daně, kterou by byly tyto osoby povinny přiznat a zaplatit v případě, že by k okamžiku započetí dopravy byly vybrané výrobky propuštěny do volného daňového oběhu, s výjimkou dopravy minerálních olejů produktovodem Českou republikou a jiným členským státem výhradně za předpokladu, pokud s tím příslušné orgány jiného členského státu souhlasí, u které se zajištění daně nevyžaduje.

12. Zajištění daně musí být platné pro všechny členské státy Evropské unie, tj. nejenom pro Českou republiku a členské státy, kterými je doprava plánována.

13. Jestliže je doprava zahájena v daňovém skladu, lze pro zajištění dopravy v režimu podmíněného osvobození použít zajištění daně pro provozování samotného skladu (viz komentář k § 21), a to se souhlasem místně příslušného celního úřadu. Jestliže zajištění daně pro provozování daňového skladu není v dostatečné výši, tj. nepokrývá daň připadající na množství vybraných výrobků dopravovaných (vyskladňovaných), musí provozovatel daňového skladu poskytnout dodatečné zajištění daně.

14. Jestliže jsou vybrané výrobky dopravovány v režimu podmíněného osvobození z místa dovozu na území České republiky do jiného členského státu, nemůže oprávněný provozovatel využít zajištění daně pro provozování daňového skladu. Oprávněný provozovatel musí poskytnout další zajištění daně nevztahující se na jeho daňový sklad, a to ke každé dopravě zvlášť. Zajištění daně musí být v tomto případě poskytnuto převodem nebo složením finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně.

15. Daň se považuje za zajištěnou ode dne připsání příslušné částky na tento depozitní účet.

K odst. 5

16. Tento odstavec definuje okamžik zahájení dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně. Doprava vybraných výrobků z daňového skladu je zahájena v okamžiku, kdy vybrané výrobky fyzicky opustí daňový sklad.

17. V případě dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně z místa dovozu je tato zahájena v okamžiku propuštění vybraných výrobků do celního režimu volného oběhu. Jestliže je zboží odesíláno do daňového skladu nebo oprávněnému příjemci v jiném členském státě nebo do místa vývozu v jiném členském státě, musí mít k okamžiku propuštění vybraných výrobků do celního režimu volný oběh oprávněný odesílatel přidělený referenční kód (viz komentář k § 26 odst. 4), tj. ještě před propuštěním zboží do celního režimu volného oběhu musí oprávněný odesílatel odeslat na celní úřad, který rozhoduje o propuštění vybraných výrobků do celního režimu volný oběh, návrh elektronického průvodního dokladu a zajistit daň.

18. V případě, že je elektronický systém pro přijímání elektronických průvodních dokladů nedostupný, může provozovatel daňového skladu nebo oprávněný odesílatel zahájit dopravu při splnění všech následujících podmínek (viz komentář k § 27c odst. 1):

a) vybrané výrobky jsou dopravovány s dokladem, který obsahuje stejné údaje jako návrh elektronického průvodního dokladu,

b) před zahájením dopravy o této skutečnosti uvědomí správce daně a předloží mu kopii tohoto dokladu,

c) je zajištěna daň,

d) poskytne informace o důvodech nedostupnosti v případě, že za tuto nedostupnost elektronického systému nese odpovědnost.

19. Jestliže mají být vybrané výrobky odeslány ozbrojeným silám členských států NATO v jiném členském státě či osobám požívajícím výsad a imunit vymezených v čl. 12 Směrnice, je možno dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně zahájit pouze s osvědčením o osvobození od daně.

K odst. 6

20. Tento odstavec vymezuje okamžik, kdy se doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně považuje za ukončenou. V případě vývozu zboží z území Evropského společenství se doprava v režimu podmíněného osvobození považuje za ukončenou okamžikem, kdy výstupní pohraniční celní úřad potvrdí elektronický průvodní doklad, tj. kdy potvrdí výstup vybraných výrobků z území Evropské unie.

21. Jestliže je doprava v režimu podmíněného osvobození od daně ukončena v daňovém skladu, musí provozovatel tohoto daňového skladu zapsat přijaté vybrané výrobky do evidence daňového skladu a umístit je bezodkladně v daňovém skladu.

22. Jestliže je příjemcem vybraných výrobků provozovatel daňového skladu, ale vybrané výrobky jsou dodány na místo přímého dodání, tj. nejsou dodány do daňového skladu, musí provozovatel tohoto daňového skladu zapsat přijaté vybrané výrobky do evidence daňového skladu.

K odst. 7

23. Novelou účinnou k 1. dubnu 2010 byla zavedena možnost pro ukončení dopravy zboží v režimu podmíněného osvobození od daně mimo přijímající daňový sklad.

24. V souladu s tímto ustanovením může být doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného v jiném členském státě nebo od oprávněného odesílatele z jiného členského státu ukončena na území České republiky provozovatelem přijímajícího daňového skladu mimo daňový sklad (tj. vybrané výrobky budou přepraveny do místa mimo daňový sklad, a v tomto místě může/musí být i ukončen režim podmíněného osvobození od daně) a oprávněným příjemcem na jiném místě než uvedeném v jeho povolení.

25. Vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 17 odst. 2 Směrnice nemůže oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků přijímat tyto výrobky v místě přímého dodání, je možnost dodání do místa přímého dodání pouze u oprávněného příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků.

K odst. 8

26. Správce daně, kterému bylo poskytnuto zajištění daně, musí rozhodnout o uvolnění zajištění daně do 5 pracovních dnů od okamžiku, kdy odesílatel prokáže, že byly splněny podmínky přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně.

K odst. 9

27. V souladu s tímto ustanovením může provozovatel daňového skladu nebo oprávněný příjemce změnit místo určení nebo příjemce u vybraných výrobků, které odeslal v režimu podmíněného osvobození od daně do daňového skladu, oprávněnému příjemci nebo do místa vývozu v jiném členském státě.

K odst. 10

28. Česká republika se rozhodla nevyužít možnost, kterou poskytuje čl. 23 Směrnice, a to umožnit rozdělení dopravy „energetických produktů“ v režimu podmíněného osvobození od daně. Sice lze změnit v průběhu dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně místo určení nebo příjemce vybraných výrobků (viz komentář k odst. 7), ale nelze vybrané výrobky přepravované jako jedna zásilka rozdělit.

Související ustanovení:

§ 3 písm. b) – dovoz, § 3 písm. c) – režim s podmíněným osvobozením od cla, § 3 písm. d) – vývoz, § 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 3 písm. k) – oprávněný odesílatel, § 11 odst. 1 písm. d) – osvobození od daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 21 – zajištění daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 26 – návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27d – nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27e – nedostupnost elektronického systému při vývozu, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 58 – zajištění daně z minerálních olejů

Evropské právní předpisy:

čl. 17 až 20 Směrnice, – Nařízení, – rozhodnutí 1152/2003/ES

§ 26

Návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

(1) Vybrané výrobky mohou být dopravovány v režimu podmíněného osvobození od daně pouze s elektronickým průvodním dokladem. To se netýká dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně podle § 27c až 27f nebo § 100 nebo dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně osobám uvedeným v § 11 odst. 1 písm. d) nebo osobám uvedeným ve směrnici Rady o obecné úpravě spotřebních daní27e).

(2) Provozovatel odesílajícího daňového skladu nebo oprávněný odesílatel vyhotoví návrh elektronického průvodního dokladu pomocí elektronického systému.

(3) Návrh elektronického průvodního dokladu zašle pomocí elektronického systému

a) provozovatel odesílajícího daňového skladu správci daně místně příslušnému daňovému skladu,

b) oprávněný odesílatel celnímu úřadu, který rozhoduje o propuštění vybraných výrobků do režimu volného oběhu.

(4) Orgán uvedený v odstavci 3 ověří správnost a platnost údajů uvedených v návrhu elektronického průvodního dokladu. V případě, že uvedené údaje shledá nesprávnými či neúplnými, uvědomí bezodkladně o této skutečnosti provozovatele odesílajícího daňového skladu nebo oprávněného odesílatele. Nevykazuje-li návrh elektronického průvodního dokladu vady, přidělí orgán uvedený v odstavci 3 tomuto návrhu referenční kód a sdělí jej provozovateli odesílajícího daňového skladu nebo oprávněnému odesílateli bezodkladně poté, co bude splněna podmínka zajištění daně podle § 24 odst. 3 nebo 4 nebo § 25 odst. 3 a podmínka označení vybraných výrobků podle odstavce 7.

(5) Orgán uvedený v odstavci 3 je oprávněn kromě ověření správnosti a platnosti údajů uvedených v návrhu elektronického průvodního dokladu podle odstavce 4 provést fyzickou kontrolu, zda údaje uvedené v tomto návrhu odpovídají skutečnosti.

(6) Náležitosti návrhu elektronického průvodního dokladu jsou uvedeny v nařízení Komise, kterým se provádí směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní28).

(7) Orgán uvedený v odstavci 3 může nařídit před zahájením dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně nebo osvobozených od daně označení těchto výrobků.

27e) Článek 12 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS.

28) Nařízení Komise č. 684/2009 ze dne 24. července 2009 kterým se provádí směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní.

K § 26

1. V souvislosti se zavedením elektronického systému EMCS dochází k zásadní změně ve způsobu vystavování průvodních daňových dokladů. Tento paragraf vymezuje postup pro vystavení návrhu elektronického průvodního dokladu. Následující § 27 až 27b pak stanoví postup pro předávání elektronického průvodního dokladu mezi jednotlivými subjekty a při ukončování dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně. Paragrafy 27c až 27f pak stanoví postup pro případ, že elektronický systém je nedostupný.

K odst. 1

2. Všechny typy dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, a to jak na daňovém území České republiky (viz komentář k § 24 odst. 1), tak mezi členskými státy (viz komentář k § 25 odst. 1) musí probíhat pouze s elektronickým dokladem s výjimkou následujících případů:

a) elektronický systém pro přijímání elektronických průvodních dokladů je nedostupný (viz komentář k § 27c až 27f),

b) doprava tichého vína v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky (viz komentář k § 100),

c) doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně pro ozbrojené síly členských států NATO [viz komentář k § 11 odst. 1 písm. d)].

K odst. 2

3. Návrh elektronického průvodního dokladu, který je zasílán správci daně, kterým je místně příslušný celní úřad, musí vystavit provozovatel odesílajícího daňového skladu nebo oprávněný odesílatel, a to pomocí elektronického systému.

4. Náležitosti elektronického průvodního dokladu jsou vymezeny v tabulce 1 přílohy 1 prováděcího nařízení Komise.

K odst. 3

5. Provozovatel odesílajícího daňového skladu zašle návrh elektronického průvodního dokladu pomocí elektronického systému správci daně, kterým je celní úřad místně příslušný pro daňový sklad. Oprávněný odesílatel zašle návrh elektrického dokladu pomocí elektronického systému celnímu úřadu, který propouští dovážené vybrané výrobky do celního režimu volný oběh.

6. Vzhledem k tomu, že doprava v režimu podmíněného osvobození může být zahájena až po obdržení referenčního kódu (viz komentář k odst. 4), je nutno především v případě dopravy z místa dovozu vybraných výrobků návrh průvodního dokladu zasílat pokud možno ještě před propuštěním zboží do celního režimu volný oběh.

7. V souladu s čl. 3 odst. 2 prováděcího nařízení Komise může být návrh elektronického průvodního dokladu předložen nejdříve 7 dnů před datem, které je v tomto dokladu uvedeno jako den odeslání daných vybraných výrobků.

K odst. 4

8. Doprava v režimu podmíněného osvobození může být zahájena až po obdržení referenčního kódu (viz komentář k § 25 odst. 4). Referenční kód přidělí a sdělí bezodkladně provozovateli odesílajícího daňového skladu nebo oprávněnému odesílateli správce daně na základě podaného návrhu elektronického průvodního dokladu, jestliže jsou splněny následující podmínky:

a) návrh elektronického průvodního dokladu nevykazuje vady,

b) je zajištěna daň (viz komentář k § 24 odst. 2 a 3 a k § 25 odst. 3),

c) je splněna podmínka označení vybraných výrobků podle § 41 odst. 7.

9. Jestliže správce daně shledá návrh elektronického průvodního dokladu neúplným nebo v něm uvedené údaje nesprávnými, uvědomí o tom bezodkladně provozovatele odesílajícího daňového skladu nebo oprávněného odesílatele.

K odst. 5

10. Správce daně, který posuzuje návrh elektronického průvodního dokladu, je oprávněn v rámci kontroly tohoto dokladu provést i fyzickou kontrolu, zda uváděné údaje odpovídají skutečnosti.

11. Z tohoto ustanovení to sice nevyplývá zcela jasně, ale jsme toho názoru, že správce daně může tuto fyzickou kontrolu provést před přidělením referenčního čísla, tj. může přidělení referenčního čísla podmínit fyzickou kontrolou zboží.

K odst. 6

12. Náležitosti návrhu elektronického průvodního dokladu jsou specifikovány v tabulce 1 přílohy 1 prováděcího nařízení Komise. Náležitosti jsou jednotné pro všechny členské státy.

K odst. 7

13. Novela účinná k 1. lednu 2013 doplnila do komentovaného paragrafu nový odst. 7, kam v návaznosti na změny v § 41 (viz komentář k § 41) přesouvá z tohoto paragrafu do odst. 7 oprávnění orgánu nařídit před zahájením dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně nebo osvobozených od daně označení těchto výrobků.

Související ustanovení:

§ 3 písm. c) – režim s podmíněným osvobozením od cla, § 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 3 písm. k) – oprávněný odesílatel, § 11 odst. 1 písm. d) – osvobození od daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 21 – zajištění daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27d – nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27e – nedostupnost elektronického systému při vývozu, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 58 – zajištění daně z minerálních olejů

Evropské právní předpisy:

čl. 21 Směrnice, – čl. 1 Nařízení, – rozhodnutí 1152/2003/ES

§ 27

Elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

(1) Pokud je doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně uskutečňována podle § 25 odst. 1 písm. b) bodu 1 nebo podle § 25 odst. 1 písm. b) bodu 3 s výjimkou dopravy vybraných výrobků osobám uvedeným ve směrnici Rady o obecné úpravě spotřebních daní27e), nebo je uskutečňována podle § 25 odst. 7, orgán uvedený v § 26 odst. 3 odešle elektronický průvodní doklad bezodkladně příslušným orgánům jiného členského státu, ve kterém má být doprava ukončena. Pokud je doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně uskutečňována podle § 24 do daňového skladu nebo do místa přímého dodání, orgán uvedený v § 26 odst. 3 odešle elektronický průvodní doklad bezodkladně provozovateli daňového skladu, který je v elektronickém průvodním dokladu uveden jako příjemce.

(2) Pokud je doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně uskutečňována podle § 25 odst. 1 písm. a) bod 1 nebo odst. 7, nebo příjemci podle § 11 odst. 1 písm. e), správce daně, který obdržel od příslušného orgánu jiného členského státu elektronický průvodní doklad, odešle tento doklad bezodkladně příjemci uvedenému na tomto dokladu a správci daně místně příslušnému pro místo, ve kterém má být doprava ukončena, je-li tento správce daně odlišný od správce daně, který tento doklad obdržel.

(3) Pokud je doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně uskutečňována podle § 25 odst. 1 písm. b) bodu 2, orgán uvedený v § 26 odst. 3 odešle elektronický průvodní doklad bezodkladně

a) příslušným orgánům členského státu, v němž je podáno vývozní celní prohlášení podle nařízení Rady, kterým se vydává celní kodex Společenství28a), není-li tímto členským státem Česká republika, nebo

b) celnímu úřadu, který rozhoduje o propuštění dopravovaných vybraných výrobků do režimu vývozu, je-li místo výstupu z daňového území Evropské unie na daňovém území České republiky.

(4) Pokud je doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně uskutečňována podle § 25 odst. 1 písm. a) bodu 2, správce daně, který obdržel od příslušného orgánu jiného členského státu elektronický průvodní doklad, propustí dopravované vybrané výrobky do režimu vývozu a předá tento doklad bezodkladně pohraničnímu celnímu úřadu.

(5) Provozovatel odesílajícího daňového skladu nebo oprávněný odesílatel je povinen předat listinný stejnopis elektronického průvodního dokladu nebo obchodní doklad, ve kterém je uveden referenční kód, osobě, která vybrané výrobky fyzicky dopravuje. V průběhu dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně je tato osoba povinna předložit příslušný doklad správci daně, který si jej vyžádal.

(6) Provozovatel odesílajícího daňového skladu nebo oprávněný odesílatel může zrušit elektronický průvodní doklad nejpozději do okamžiku zahájení dopravy podle § 24 odst. 5 nebo § 25 odst. 5.

(7) Provozovatel odesílajícího daňového skladu, který poskytl zajištění daně, nebo oprávněný odesílatel, který poskytl zajištění daně, může v průběhu dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně změnit příjemce nebo místo ukončení dopravy, pokud se nejedná o dopravu osobám uvedeným v § 11 odst. 1 písm. e). Změna se provede postupem uvedeným v nařízení Komise, kterým se provádí směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní28).

27e) Článek 12 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS.

28) Nařízení Komise č. 684/2009 ze dne 24. července 2009 kterým se provádí směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní.

28a) Článek 161 odst. 5 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství.

K § 27

1. Se zavedením elektronického systému EMCS se významně mění i pohyb průvodních dokladů. Tento paragraf vymezuje především povinnosti českých celních úřadů v pozici správců daně při procesování elektronických průvodních dokladů při zahájení a v průběhu dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně. Tyto povinnosti se liší v závislosti na místu odeslání i místu určení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně. Rovněž stanoví postup pro zrušení elektronického průvodního dokladu a změnu příjemce či místa určení v průběhu dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně.

K odst. 1

2. V tomto odstavci je vymezen postup správců daně pro následující typy dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy:

a) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky do daňového skladu umístěného v jiném členském státě,

b) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky oprávněnému příjemci v jiném členském státě,

c) doprava vybraných výrobků oprávněným odesílatelem z místa dovozu na daňovém území České republiky do daňového skladu umístěného v jiném členském státě,

d) doprava vybraných výrobků oprávněným odesílatelem z místa dovozu na daňovém území České republiky oprávněnému příjemci v jiném členském státě,

e) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky do daňového skladu umístěného v jiném členském státě do místa přímého dodání,

f) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky oprávněnému příjemci v jiném členském státě do místa přímého dodání,

g) doprava vybraných výrobků oprávněným odesílatelem z místa dovozu na daňovém území České republiky daňovému skladu umístěnému v jiném členském státě do místa přímého dodání,

h) doprava vybraných výrobků oprávněným odesílatelem z místa dovozu na daňovém území České republiky oprávněnému příjemci v jiném členském státě do místa přímého dodání,

i) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky „příjemcům“ v jiných členských státech s výjimkou ozbrojených sil členských států NATO v jiném členském státě,

j) doprava vybraných výrobků oprávněným odesílatelem z místa dovozu na daňovém území České republiky „příjemcům“ v jiných členských státech s výjimkou ozbrojených sil členských států NATO v jiném členském státě.

3. V těchto případech správce daně odešle elektronický průvodní doklad příslušným orgánům jiného státu, ve kterém má být doprava ukončena, a to bezodkladně poté, co ověří správnost a platnost údajů v tomto dokladu. Provozovateli odesílajícího daňového skladu nebo oprávněnému odesílateli správce daně „pouze“ sdělí referenční kód přidělený tomuto dokladu a související dopravě.

4. V tomto odstavci je dále vymezen postup správců daně pro následující typy dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození na území České republiky:

a) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky do jiného daňového skladu umístěného na území České republiky,

b) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky jinému daňovému skladu umístěnému na území České republiky do místa přímého dodání,

c) doprava vybraných výrobků z místa dovozu na daňovém území České republiky do daňového skladu umístěného na území České republiky,

d) doprava vybraných výrobků z místa dovozu na daňovém území České republiky do daňového skladu umístěného na území České republiky do místa přímého dodání.

5. V tomto případě správce daně odešle elektronický průvodní doklad provozovateli daňového skladu, který je v elektronickém průvodním dokladu uveden jako příjemce, a to bezodkladně poté, co ověří správnost a platnost údajů v tomto dokladu. Provozovateli odesílajícího daňového skladu nebo oprávněnému odesílateli tento celní úřad „pouze“ sdělí referenční kód přidělený tomuto dokladu a související dopravě.

K odst. 2

6. V tomto odstavci je vymezen postup českých celních úřadů pro následující typy dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy:

a) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného v jiném členském státě provozovateli daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky,

b) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného v jiném členském státě oprávněnému příjemci na daňovém území České republiky,

c) doprava vybraných výrobků od oprávněného odesílatele z jiného členského státu provozovateli daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky,

d) doprava vybraných výrobků od oprávněného odesílatele z jiného členského státu oprávněnému příjemci na daňovém území České republiky,

e) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného v jiném členském státě provozovateli daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky do místa přímého dodání,

f) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného v jiném členském státě oprávněnému příjemci na daňovém území České republiky do míst přímého dodání,

g) doprava vybraných výrobků od oprávněného odesílatele z jiného členského státu provozovateli daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky do místa přímého dodání,

h) doprava vybraných výrobků od oprávněného odesílatele z jiného členského státu oprávněnému příjemci na daňovém území České republiky do místa přímého dodání,

i) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného v jiném členském státě osobám požívajícím výsad a imunit (viz komentář k § 15),

j) doprava vybraných výrobků od oprávněného odesílatele z jiného členského státu osobám požívajícím výsad a imunit.

7. V tomto případě by v souladu s čl. 21 Směrnice měl správce daně obdržet elektronický průvodní doklad od příslušného orgánu jiného členského státu. Správce daně odešle tento doklad příjemci uvedenému na tomto dokladu (provozovatel přijímajícího daňového skladu, oprávněný příjemce, osoba požívající výsad a imunit).

8. Jestliže má být doprava ukončena na místě, kde je místně příslušným jiný celní úřad, odešle tento doklad i tomuto místně příslušnému celnímu úřadu.

K odst. 3

9. V tomto odstavci je vymezen postup českých celních úřadů pro následující typy dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození:

a) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky do místa vývozu vybraných výrobků,

b) doprava vybraných výrobků oprávněným odesílatelem z místa dovozu na daňovém území České republiky do místa vývozu vybraných výrobků.

10. Sice se toto ustanovení odkazuje na § 25, ve kterém se specifikují podmínky pro dopravu zboží v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, nicméně vzhledem k samotné textaci se toto ustanovení bude aplikovat i na dopravu realizovanou pouze na daňovém území České republiky.

11. Jestliže mají být vybrané výrobky přepraveny z daňového území České republiky do jiného členského státu, kde budou navrženy do režimu vývozu, zašle český místně příslušný celní úřad elektronický průvodní doklad bezodkladně poté, co ověří správnost a platnost údajů v tomto dokladu, příslušným orgánům daného členského státu.

12. Jestliže mají být vybrané výrobky přepraveny z daňového území České republiky do jiného členského státu, kde budou navrženy do režimu vývozu, zašle správce daně elektronický průvodní doklad bezodkladně poté, co ověří správnost a platnost údajů v tomto dokladu, příslušným orgánům daného členského státu.

13. Jestliže mají být vybrané výrobky vyvezeny přímo z daňového území České republiky (vybrané výrobky budou navrženy do režimu vývozu u českého celního úřadu), zašle správce daně elektronický průvodní doklad bezodkladně poté, co ověří správnost a platnost údajů v tomto dokladu, celnímu úřadu, který rozhoduje o propuštění vybraných výrobků do režimu vývozu. Tento postup by se měl aplikovat v případě, že místo výstupu z daňového území Evropské unie je na daňovém území České republiky.

14. Provozovateli odesílajícího daňového skladu nebo oprávněnému odesílateli správce daně „pouze“ sdělí referenční kód přidělený tomuto dokladu a související dopravě.

K odst. 4

15. V tomto odstavci je vymezen postup českých celních úřadů pro následující typy dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy:

a) doprava vybraných výrobků z daňového skladu umístěného v jiném členském státě do místa vývozu vybraných výrobků na daňovém území České republiky,

b) doprava vybraných výrobků od oprávněného odesílatele z jiného členského státu do místa vývozu vybraných výrobků na daňovém území České republiky.

16. V tomto případě by v souladu s čl. 21 Směrnice měl správce daně, kterým je místně příslušný celní úřad, obdržet elektronický průvodní doklad od příslušného orgánu jiného členského státu. Správce daně odešle tento doklad pohraničnímu celnímu úřadu, jestliže je pohraniční celní úřad odlišný od tohoto správce daně.

17. Novela účinná k 1. lednu 2013 nahradila slovo „odešle“ slovem „předá“. Důvodová zpráva k novele odůvodňuje tuto změnu tím, že pojem „předá“ v sobě zahrnuje více způsobů komunikace mezi jednotlivými orgány než pouhé odeslání a je obecnějším, resp. nadřazeným pojmem. Nejde tedy o novou věcnou úpravu, jelikož v praxi by mělo vše probíhat stejně jako doposavad. Je pouze vyloučena nutnost odesílat určité doklady, pokud je zároveň možnost je dopravit orgánu jinou formou než odesláním, například pokud je jednodušší „fyzické předání“.

K odst. 5

18. Vedle elektronického průvodního dokladu, který provozovatel odesílajícího daňového skladu nebo oprávněný příjemce musí odeslat správci daně, jsou tyto osoby povinny předat dopravci (nejpozději k okamžiku zahájení dopravy) listinný stejnopis elektronického průvodního dokladu nebo obchodní doklad s uvedeným referenčním kódem, který obdržely od místně příslušného celního úřadu (viz komentář k § 26 odst. 4).

19. Osoba, která fyzicky dopravuje vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně, je povinna předložit na vyžádání správce daně jeden z těchto dokladů.

K odst. 6

20. Elektronický daňový doklad může být provozovatelem odesílajícího daňového skladu zrušen, jestliže vybrané výrobky, které mají být předmětem dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně, ještě neopustily daňový sklad. Po odeslání může provozovatel odesílajícího daňového skladu již „jen“ změnit příjemce nebo místo určení (viz odst. 7).

21. Elektronický daňový doklad může být zrušen oprávněným odesílatelem, jestliže vybrané výrobky, které mají být předmětem dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně, ještě nebyly propuštěny do režimu volného oběhu. Poté může oprávněný odesílatel již „jen“ změnit příjemce nebo místo určení.

22. Návrh zprávy o zrušení elektronického průvodního dokladu musí obsahovat náležitosti uvedené v tabulce 2 přílohy 1 prováděcího nařízení Komise.

23. Příslušný orgán členského státu odeslání ověří elektronicky údaje uvedené v této zprávě, podobně jakou u návrhu elektronického průvodního dokladu. Neshledá-li v této zprávě nedostatky, připojí ke zprávě o zrušení datum a čas ověření a uvědomí o tom provozovatele odesílajícího daňového skladu nebo oprávněného odesílatele. Rovněž zašle zprávu o zrušení příslušným orgánům v členském státě určení, které zašlou tuto zprávu příjemci.

K odst. 7

24. Po zahájení dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně může provozovatel odesílajícího daňového skladu změnit příjemce nebo místo určení. Stejně tak může učinit oprávněný odesílatel. Možnost změnit příjemce nebo místo určení nelze využít v případě dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně pro osoby požívající výsad a imunit (viz komentář k § 15).

25. Z textace tohoto ustanovení lze při jazykovém výkladu dovodit, že změnu příjemce nebo místa určení nemůže udělat provozovatel odesílajícího daňového skladu ani oprávněný odesílatel, jestliže zajištění daně poskytla jiná osoba.

26. Návrh zprávy o změně místa určení musí obsahovat náležitosti uvedené v tabulce 3 přílohy 1 prováděcího nařízení Komise.

27. Provozovatel odesílajícího daňového skladu nebo oprávněný odesílatel zašlou tuto zprávu o změně místa určení svému správci daně, který elektronicky ověří údaje uvedené v návrhu zprávy o změně místa určení. Jsou-li tyto údaje správné, připojí ke zprávě o změně místa určení datum a čas ověření, pořadové číslo a vyrozumí o tom odesílatele. Zároveň tento správce daně zaktualizuje původní elektronický správní doklad podle údajů ve zprávě o změně místa určení, který odešlou příslušným celním orgánům dle pravidel pro zasílání „standardního“ elektronického průvodního dokladu. Jestliže došlo ke změně členského státu určení, zašle správce daně zprávu o změně místa určení i příslušným orgánům členského státu určení uvedeným v původním elektronickém správním dokladu.

28. Příslušné orgány členského státu určení vyrozumí příjemce uvedeného v původním elektronickém správním dokladu o změně místa určení a použijí k tomu „oznámení o změně místa určení“, které obsahuje náležitosti uvedené v tabulce 4 přílohy 1 prováděcího nařízení Komise.

29. Jestliže dochází ke změně místa dodání, nikoli však ke změně členského státu určení ani ke změně příjemce, zašlou příslušné orgány členského státu odeslání zprávu o změně místa určení příslušným orgánům členského státu určení uvedeným v původním elektronickém správním dokladu. Tyto orgány zašlou zprávu o změně místa určení příjemci.

30. Jestliže dochází ke změně příjemce, nikoli však ke změně členského státu, vyrozumí příslušné orgány daného členského státu příjemce uvedeného v původním elektronickém správním dokladu o změně místa určení a použijí k tomu „oznámení o změně místa určení“, které splňuje požadavky uvedené v tabulce 4 přílohy 1 prováděcího nařízení Komise.

Související ustanovení:

§ 3 písm. c) – režim s podmíněným osvobozením od cla, § 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 3 písm. k) – oprávněný odesílatel, § 11 odst. 1 písm. d) – osvobození od daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 21 – zajištění daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 26 – návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27d – nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27e – nedostupnost elektronického systému při vývozu, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

Evropské právní předpisy:

čl. 21 Směrnice – čl. 5 Nařízení, – rozhodnutí 1152/2003/ES

§ 27a

Elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

(1) Po přijetí vybraných výrobků přijímajícím daňovým skladem, oprávněným příjemcem nebo v místě přímého dodání podle § 24 odst. 1 písm. b) nebo § 25 odst. 7 předloží tito příjemci nejdéle do 5 pracovních dní po ukončení dopravy podle § 24 nebo § 25 odst. 1 písm. a) bodu 1 oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně pomocí elektronického systému správci daně místně příslušnému místu přijetí vybraných výrobků. Ztráty a znehodnocení, ke kterým došlo v průběhu dopravy, s výjimkou nepředvídatelných ztrát nebo znehodnocení, příjemce uvede v oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně. Náležitosti oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně stanoví nařízení Komise, kterým se provádí směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní28).

(2) Po přijetí vybraných výrobků osobami uvedenými v § 11 odst. 1 písm. e) předloží tito příjemci nejdéle do 5 pracovních dní po ukončení dopravy podle § 25 odst. 1 písm. a) bodu 3 oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně pomocí elektronického systému a osvědčení o osvobození od spotřební daně správci daně místně příslušnému podle sídla nebo místa pobytu. Nemá-li příjemce sídlo nebo místo pobytu na daňovém území České republiky, předloží toto oznámení správci daně vykonávajícímu působnost na území hlavního města Prahy. Ztráty a znehodnocení, ke kterým došlo v průběhu dopravy, s výjimkou nepředvídatelných ztrát nebo znehodnocení, příjemce uvede v oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně. Náležitosti oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně stanoví nařízení Komise, kterým se provádí směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní28). Náležitosti osvědčení o osvobození od spotřební daně stanoví nařízení Komise o osvědčení o osvobození od spotřební daně17a).

(3) Po přijetí vybraných výrobků osobami uvedenými v § 11 odst. 1 písm. d) předloží tito příjemci nejdéle do 5 pracovních dní po ukončení dopravy podle § 25 odst. 1 písm. a) bodu 3 osvědčení o osvobození od spotřební daně správci daně vykonávajícímu působnost na území hlavního města Prahy. Náležitosti osvědčení o osvobození od spotřební daně stanoví nařízení Komise o osvědčení o osvobození od spotřební daně17a).

(4) Správce daně podle odstavce 1, 2 nebo 3 ověří správnost a platnost údajů uvedených v oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně. V případě, že uvedené údaje shledá nesprávnými či neúplnými, uvědomí bezodkladně o této skutečnosti příjemce uvedeného v odstavci 1, 2 nebo 3 a stanoví lhůtu, ve které tento příjemce nedostatky odstraní. Pokud oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně neobsahuje vady, potvrdí správce daně podle odstavce 1 nebo 2 příjemci skutečnost, že byly podmínky přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně splněny.

(5) Správce daně podle odstavce 1, 2 nebo 3 je oprávněn kromě ověření správnosti a platnosti údajů uvedených v oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně podle odstavce 4 provést fyzickou kontrolu, zda údaje uvedené v tomto oznámení odpovídají skutečnosti.

(6) Správce daně podle odstavce 1 nebo 2 zašle oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně příslušným orgánům jiného členského státu odeslání. Správce daně podle odstavce 3 sdělí příslušným orgánům jiného členského státu odeslání, že doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně osobám uvedeným v § 11 odst. 1 písm. d) byla ukončena.

(7) Pokud jsou vybrané výrobky dopravovány v režimu podmíněného osvobození od daně z daňového území České republiky do jiného členského státu podle § 25 odst. 1 písm. b) bodu 1 nebo 3, zašle správce daně místně příslušný podle místa odeslání vybraných výrobků oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně obdržené z jiného členského státu odesílateli bezodkladně po jeho obdržení.

(8) Pokud je doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně uskutečňována podle § 24, správce daně podle odstavce 1 zašle oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně přímo odesílateli.

17a) Nařízení komise (ES) č. 31/96 o osvědčení o osvobození od spotřební daně.

28) Nařízení Komise č. 684/2009 ze dne 24. července 2009 kterým se provádí směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní.

K § 27a

1. V souvislosti se zavedením elektronického systému byly novelou zákona účinnou k 1. dubnu 2010 vloženy nové paragrafy 27a až 27f. S výjimkou odst. 7 jsou v tomto paragrafu vymezeny postupy pro ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně v případech, kdy k ukončení této dopravy má dojít na daňovém území České republiky. První 3 odstavce stanoví postup pro plátce, zbývající odstavce stanoví postup pro správce daně.

K odst. 1

2. Postup uvedený v tomto odstavci se aplikuje vždy, kdy jsou vybrané výrobky dopravovány do daňového skladu nacházejícího se v České republice, oprávněnému příjemci v České republice nebo do místa přímého dodání na daňovém území České republiky, a to jak v případě, kdy doprava bude probíhat pouze na území České republiky, tak v případě že vybrané výrobky budou dopraveny z jiného členského státu.

3. Specifický postup je stanoven pro případy, kdy vybrané výrobky jsou určeny pro ozbrojené síly členských států NATO na území České republiky (viz komentář k odstavci 2) a pro osoby požívající výsad a imunit (viz komentář k odst. 3).

4. Provozovatel daňového skladu a oprávněný příjemce jsou povinni do 5 pracovních dnů po ukončení dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně elektronicky odeslat místně příslušnému celnímu úřadu oznámení o přijetí vybraných výrobků. Doprava je v souladu s čl. 20 odst. 2 Směrnice ukončena v okamžiku, kdy příjemce převzal dodávku vybraných výrobků. Oznámení o přijetí vybraných výrobků musí obsahovat náležitosti uvedené v tabulce 6 přílohy 1 prováděcího nařízení Komise.

5. I nadále musí být na tomto oznámení uvedeny ztráty a znehodnocení, ke kterým došlo v průběhu dopravy, s výjimkou nepředvídatelných ztrát nebo znehodnocení [viz komentář k § 3 písm. s)].

6. Ze zákona nevyplývá povinnost příjemce vykázat v oznámení o přijetí vybraných výrobků „přebytky“ (množství přijatých vybraných výrobků zjištěné na základě měření příjemce je vyšší než množství uvedené v elektronickém průvodním dokladu). Nicméně, jak vyplývá z náležitostí oznámení o přijetí vybraných výrobků, musí na něm být vyznačeno i „nadměrné množství“.

K odst. 2

7. Postup uvedený v tomto odstavci se aplikuje na dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně pro osoby požívající výsad a imunit (viz komentář k § 15). Postup se využije na vybrané výrobky dopravované z jiných členských států.

8. Tito příjemci jsou povinni do 5 pracovních dnů po ukončení dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně, tj. od okamžiku jejich převzetí, elektronicky odeslat místně příslušnému správci daně oznámení o přijetí vybraných výrobků. Kromě tohoto oznámení musí příjemci předložit tomuto správci daně zároveň osvědčení o osvobození od spotřební daně.

9. Místní příslušnost správce daně se řídí dle sídla nebo pobytu příjemce. Jestliže se jedná o příjemce, který nemá sídlo ani pobyt na daňovém území České republiky, je místně příslušným správce daně vykonávající působnost na území hlavního města Prahy.

10. I tito příjemci musí na oznámení o přijetí vybraných výrobků uvést ztráty a znehodnocení, ke kterým došlo v průběhu dopravy, s výjimkou nepředvídatelných ztrát nebo znehodnocení [viz komentář k § 3 písm. s)], popř. nadměrné množství.

K odst. 3

11. Postup uvedený v tomto odstavci se aplikuje na dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně pro ozbrojené síly členských států NATO (s výjimkou ozbrojených sil České republiky), které se nachází na daňovém území České republiky [viz komentář k § 11 odst. 1 písm. d)]. Postup se využije jak na vybrané výrobky dopravované z jiných členských států, tak na vybrané výrobky přepravované v režimu podmíněného osvobození od daně z místa dovozu na daňovém území České republiky.

12. Tito příjemci jsou povinni do 5 pracovních dnů po ukončení dopravy v režimu podmíněného osvobození od daně, tj. od okamžiku jejich převzetí, předložit správci daně vykonávajícímu působnost na území hlavního města Prahy osvědčení o osvobození od spotřební daně. Tito příjemci nepředkládají oznámení o přijetí vybraných výrobků.

K odst. 4 a 5

13. Tento odstavec stanoví postup pro správce daně místně příslušného příjemci vybraných výrobků. Tento správce daně by ve lhůtě 5 dnů měl od ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně obdržet pomocí elektronického systému oznámení o přijetí vybraných výrobků (v případě, že příjemcem je osoba požívající výsad a imunit, viz komentář k odst. 3).

14. Správce daně ověří správnost a platnost údajů uvedených v tomto oznámení. V případě nalezení nedostatků vyzve celní úřad příjemce, aby ve stanovené lhůtě tyto nedostatky odstranil. Pokud správce daně neshledá vady v tomto oznámení, potvrdí příjemci, že byly splněny podmínky přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně. V souladu s tímto ustanovením však splnění podmínek potvrdí pouze příjemcům uvedeným v odst. 1 a 2.

15. Tento správce daně musí rovněž odeslat toto oznámení příslušným orgánům jiného členského státu odeslání (viz komentář k odst. 6) nebo v případě dopravy pouze po daňovém území České republiky přímo odesílateli (viz komentář k odst. 8).

16. Tento správce daně je rovněž oprávněn provést fyzickou kontrolu, zda údaje uvedené v oznámení odpovídají skutečnosti.

K odst. 6

17. V případě, kdy vybrané výrobky byly v režimu podmíněného osvobození od daně přepraveny z jiného členského státu, zašle správce daně oznámení o přijetí vybraných výrobků příslušným orgánům jiného členského státu odeslání. Správce daně zašle toto oznámení samozřejmě teprve poté, co ověří, že toto osvědčení nemá nedostatky (viz komentář k odst. 4).

18. Jestliže jsou příjemcem ozbrojené síly členských států NATO (s výjimkou ozbrojených sil České republiky), které se nachází na daňovém území České republiky, sdělí správce daně příslušným orgánům jiného členského státu odeslání, že doprava byla řádně ukončena.

K odst. 7

19. Tento odstavec se týká jako jediný z celého paragrafu dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně zahájené v České republice, tj. z daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky a z místa dovozu na daňovém území České republiky a směřující do jiného členského státu za účelem dodání do daňového skladu, oprávněnému příjemci nebo „příjemcům“ v jiném členském státě.

20. Správce daně, kterým je místně příslušný úřad dle místa odeslání, by měl obdržet od příslušných orgánů jiného členského státu, kde měla být doprava ukončena, oznámení o přijetí vybraných výrobků, a toto oznámení musí bezodkladně zaslat odesílateli vybraných výrobků.

K odst. 8

21. V případě dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, která probíhá pouze na daňovém území České republiky, zašle správce daně, kterým je celní úřad místně příslušný místu přijetí vybraných výrobků, oznámení o přijetí vybraných výrobků obdržené od příjemce vybraných výrobků přímo odesílateli vybraných výrobků.

Související ustanovení:

§ 3 písm. c) – režim s podmíněným osvobozením od cla, § 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 3 písm. k) – oprávněný odesílatel, § 11 odst. 1 písm. d) – osvobození od daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 21 – zajištění daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 26 – návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27d – nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27e – nedostupnost elektronického systému při vývozu, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

Evropské právní předpisy:

čl. 24 Směrnice, – čl. 7 Nařízení, – rozhodnutí 1152/2003/ES

§ 27b

Elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

(1) Pokud je doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně uskutečňována podle § 25 odst. 1 písm. a) bodu 2, vyhotoví pohraniční celní úřad potvrzení o výstupu vybraných výrobků z daňového území Evropské unie. Potvrzení zašle celnímu úřadu, který na daňovém území České republiky propustil vybrané výrobky do režimu vývozu. Tento celní úřad ověří správnost a platnost údajů uvedených v potvrzení. Neobsahuje-li potvrzení vady, zašle oznámení o vývozu vybraných výrobků v elektronickém systému příslušným orgánům jiného členského státu odeslání. Ztráty a znehodnocení, ke kterým došlo v průběhu dopravy, s výjimkou nepředvídatelných ztrát nebo znehodnocení, celní úřad, který na daňovém území České republiky propustil vybrané výrobky do režimu vývozu, uvede v oznámení o vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně. Náležitosti oznámení o vývozu vybraných výrobků stanoví nařízení Komise, kterým se provádí směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní28).

(2) Pokud je doprava uskutečňována podle § 25 odst. 1 písm. b) bodu 2, celní úřad místně příslušný podle místa odeslání vybraných výrobků zašle oznámení o vývozu vybraných výrobků z daňového území Evropské unie, které obdržel z jiného členského státu, odesílateli.

(3) Pokud je doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně do místa vývozu uskutečňována podle § 24 odst. 1, vyhotoví pohraniční celní úřad potvrzení o výstupu vybraných výrobků z daňového území Evropské unie. Potvrzení zašle celnímu úřadu, který propustil vybrané výrobky do režimu vývozu. Tento celní úřad ověří správnost a platnost údajů uvedených v potvrzení. Neobsahuje-li potvrzení vady, zašle oznámení o vývozu vybraných výrobků odesílateli. Ztráty a znehodnocení, ke kterým došlo v průběhu dopravy, s výjimkou nepředvídatelných ztrát nebo znehodnocení, uvede celní úřad, který na daňovém území České republiky propustil vybrané výrobky do režimu vývozu, v oznámení o vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně.

28) Nařízení Komise č. 684/2009 ze dne 24. července 2009 kterým se provádí směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní.

K § 27b

1. Tento paragraf vymezuje postup pro správce daně pro dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození ukončenou vývozem zboží z daňového území Evropské unie. Jednotlivé odstavce tohoto paragrafu jsou členěny dle charakteru (směru) dopravy.

K odst. 1

2. Text tohoto odstavce se aplikuje na dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození zahájenou v jiném členském státě a ukončenou výstupem zboží z daňového území Evropského společenství na daňovém území České republiky.

3. Pohraniční celní úřad vyhotoví potvrzení o výstupu vybraných výrobků z daňového území Evropského společenství. Tento pohraniční celní úřad zašle toto potvrzení celnímu úřadu, který propustil vybrané výrobky do režimu vývozu.

4. Celní úřad, který propustil vybrané výrobky do režimu vývozu, ověří správnost a platnost údajů uvedených v tomto potvrzení. Pokud celní úřad neshledá vady v tomto potvrzení, zašle oznámení o vývozu vybraných výrobků příslušným orgánům jiného členského státu odeslání. Tento celní úřad musí v tomto oznámení uvést i ztráty a znehodnocení, ke kterým došlo v průběhu dopravy, s výjimkou nepředvídatelných ztrát nebo znehodnocení [viz komentář k § 3 písm. s)].

5. Náležitosti oznámení o vývozu vybraných výrobků jsou specifikovány v tabulce 6 přílohy 1 Nařízení.

K odst. 2

6. Jestliže je doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně zahájena na daňovém území České republiky a ukončena vývozem těchto vybraných výrobků z daňového území Evropského společenství v jiném členském státě, měl by celní úřad místně příslušný místu odeslání obdržet prostřednictvím elektronického systému oznámení o vývozu vybraných výrobků z daňového území Evropského společenství.

7. Tento celní úřad zašle obdržené oznámení odesílateli vybraných výrobků.

K odst. 3

8. Ustanovení tohoto odstavce se aplikují na dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození uskutečněnou pouze na daňovém území České republiky.

9. Pohraniční celní úřad vyhotoví potvrzení o výstupu vybraných výrobků z daňového území Evropské unie. Tento pohraniční celní úřad zašle toto potvrzení celnímu úřadu, který propustil vybrané výrobky do režimu vývozu.

10. Celní úřad, který propustil vybrané výrobky do režimu vývozu, ověří správnost a platnost údajů uvedených v tomto potvrzení. Pokud celní úřad neshledá vady v tomto potvrzení, zašle oznámení o vývozu vybraných výrobků odesílateli vybraných výrobků.

11. Tento celní úřad musí v tomto oznámení uvést i ztráty a znehodnocení, ke kterým došlo v průběhu dopravy, s výjimkou nepředvídatelných ztrát nebo znehodnocení v důsledku prokazatelně nepředvídatelné a neodvratitelné události [viz komentář k § 3 písm. s)].

Související ustanovení:

§ 3 písm. c) – režim s podmíněným osvobozením od cla, § 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 3 písm. k) – oprávněný odesílatel, § 11 odst. 1 písm. d) – osvobození od daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 21 – zajištění daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 26 – návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27d – nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27e – nedostupnost elektronického systému při vývozu, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

Evropské právní předpisy:

čl. 25 Směrnice, – čl. 7 Nařízení

§ 27c

Nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

(1) Pokud je elektronický systém v době do okamžiku zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně nedostupný, zahájí provozovatel odesílajícího daňového skladu nebo oprávněný odesílatel takovou dopravu pouze po splnění následujících podmínek:

a) vybrané výrobky jsou dopravovány s dokladem, který obsahuje stejné údaje jako návrh elektronického průvodního dokladu podle § 26,

b) před zahájením dopravy o této skutečnosti uvědomí orgán uvedený v § 26 odst. 3 a předloží mu kopii dokladu uvedeného v písmeni a),

c) zajistí daň podle § 24 odst. 3 nebo 4 nebo § 25 odst. 3,

d) poskytne informace o důvodech nedostupnosti v případě, že za tuto nedostupnost elektronického systému nese odpovědnost.

(2) Doprava vybraných výrobků s dokladem podle odstavce 1 písm. a) může být zahájena pouze se souhlasem orgánu uvedeného v § 26 odst. 3.

(3) Bezodkladně po obnovení dostupnosti elektronického systému odesílatel podle odstavce 1 předloží orgánu uvedenému v § 26 odst. 3 návrh elektronického průvodního dokladu v souladu s § 26 odst. 2.

(4) Orgán uvedený v § 26 odst. 3 ověří správnost a platnost údajů uvedených v návrhu elektronického průvodního dokladu, zejména porovnáním údajů uvedených v dokladu podle odstavce 1 písm. a) s návrhem elektronického průvodního dokladu podle odstavce 3. V případě, že uvedené údaje shledá nesprávnými či neúplnými, uvědomí bezodkladně o této skutečnosti odesílatele podle odstavce 1 a stanoví lhůtu, ve které tento odesílatel nedostatky odstraní. Nevykazuje-li návrh elektronického průvodního dokladu vady, orgán uvedený v § 26 odst. 3 přidělí tomuto návrhu referenční kód a sdělí jej odesílateli podle odstavce 1. Elektronický průvodní doklad poté nahradí doklad podle odstavce 1 písm. a). Dále se postupuje v souladu s ustanoveními § 26 a 27.

(5) Do okamžiku, kdy je návrhu elektronického průvodního dokladu přidělen referenční kód, který je sdělen odesílateli podle odstavce 1, považuje se doprava vybraných výrobků za uskutečňovanou v režimu podmíněného osvobození od daně za použití dokladu podle odstavce 1 písm. a).

(6) Odesílatel vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně uvedený v odstavci 1 je povinen uchovávat doklad uvedený v odstavci 1 písm. a) po dobu 10 let ode dne zahájení dopravy, které se týká.

(7) V případě nedostupnosti elektronického systému podle odstavce 1 provozovatel odesílajícího daňového skladu nebo oprávněný odesílatel elektronicky sdělí orgánu uvedenému v § 26 odst. 3 změny podle § 27 odst. 7 ještě před jejich uskutečnění. Dále se postupuje v souladu s ustanoveními odstavců 3 až 5.

(8) Nedostupností elektronického systému se rozumí stav, kdy přístupové komunikační prostředky správce daně k elektronickému systému jsou nefunkční nebo kdy je nefunkční elektronický systém sám o sobě.

K § 27c

1. Tento paragraf stanoví postup při zahájení a realizaci dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození pro situaci, kdy přístupové komunikační prostředky správce daně (celního úřadu) k elektronickému systému jsou nefunkční nebo kdy je nefunkční elektronický systém sám o sobě.

K odst. 1 až 2

2. Jestliže je elektronický systém před zahájením či při zahájení dopravy vybraných výrobků nedostupný (viz komentář k odst. 8) musí odesílatel vybraných výrobků dodržet následující postup:

a) odesílatel vyhotoví doklad, který obsahuje stejné údaje jako návrh elektronického průvodního dokladu, a zajistí daň; tento doklad by se v souladu s čl. 8 Nařízení měl jmenovat „Záložní průvodní doklad pro dopravu zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od cla“,

b) odesílatel před zahájením dopravy uvědomí správce daně (v případě zahájení přepravy z daňového skladu je to celní úřad místně příslušný tomuto daňovému skladu) o plánu zahájit dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně a předloží mu kopii výše uvedeného dokladu,

c) odesílatel informuje správce daně o důvodech nedostupnosti elektronického systému, jestliže je nedostupnost zapříčiněna na straně odesílatele,

d) odesílatel musí vyčkat se zahájením dopravy na souhlas správce daně se zahájením dopravy,

e) odesílatel může po obdržení souhlasu správce daně zahájit dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně.

3. Pro zahájení dopravy je nutno rovněž splnit podmínku označení vybraných výrobků podle § 41 odst. 7.

4. Jestliže se odesílatel rozhodne v průběhu dopravy změnit místo ukončení dopravy nebo příjemce, musí o této změně informovat dopředu správce daně (viz komentář k odst. 7).

5. Jestliže v průběhu dopravy je obnovena dostupnost elektronického systému, musí odesílatel postupovat dle pravidel uvedených v odst. 3 až 5.

K odst. 3 až 5

6. Jestliže dojde po zahájení dopravy k obnovení dostupnosti elektronického systému, odesílatel je povinen bezodkladně odeslat správci daně návrh elektronického průvodního dokladu.

7. Správce daně ověří správnost a úplnost údajů uvedených v návrhu elektronického průvodního dokladu, a jestliže neshledá žádné nedostatky, přidělí mu referenční kód a sdělí jej odesílateli. V okamžiku sdělení referenčního kódu odesílateli nahrazuje elektronický průvodní doklad původně vystavený doklad obsahující obdobné náležitosti, a od tohoto okamžiku dochází ke komunikaci mezi jednotlivými příslušnými orgány navzájem a s plátcem prostřednictvím elektronického systému.

K odst. 6

8. Jestliže je doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození zahájena za použití dokladu, který z důvodu nedostupnosti elektronického systému nahrazuje elektronický průvodní doklad, musí odesílatel tento doklad uchovávat po dobu 10 let ode dne zahájení dopravy.

9. Tato povinnost platí nehledě na to, zda v průběhu dopravy byl elektronický systém zpřístupněn a návrh elektronického průvodního dokladu odesílatelem předložen, či nikoliv.

K odst. 7

10. Jestliže při nedostupnosti elektronického systému chce v průběhu dopravy odesílatel změnit příjemce nebo místo ukončení dopravy, musí tuto změnu sdělit správci daně ještě před jejím uskutečněním.

11. Zatímco dle textu tohoto odstavce ve znění platném do 31. prosince 2012 musela být změna nahlášena „pomocí datové zprávy nebo za použití jiných přenosových technik podle zvláštního právního předpisu upravujícího správu daní“ jako jsou dálnopis, telefax apod., novela účinná k 1. lednu 2013 stanovila, že tuto změnu je nutno místně příslušnému celnímu úřadu sdělit „elektronicky“. Z důvodové zprávy vyplývá, že je nutno využít postupy vymezené daňovým řádem.

12. Jestliže poté, co odesílatel sdělí celnímu úřadu tímto „náhradním“ způsobem změnu příjemce nebo místa ukončení dopravy, dojde k obnovení dostupnosti elektronického systému, musí odesílatel předložit návrh elektronického průvodního dokladu obsahující již nového příjemce či místo určení.

K odst. 8

13. Tento odstavec definuje, co se pro účely dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně rozumí „nedostupností elektronického systému“. Jednak se jedná o situaci, kdy je nedostupnost způsobena nefunkčností přístupových komunikačních prostředků správce daně, ale rovněž o situaci, kdy je nedostupnost elektronického systému způsobena na straně odesílatele. V tomto druhém případě je odesílatel povinen před zahájením dopravy informovat správce daně, mimo jiné o důvodech nedostupnosti elektronického systému (viz komentář k odst. 1).

Související ustanovení:

§ 3 písm. c) – režim s podmíněným osvobozením od cla, § 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 3 písm. k) – oprávněný odesílatel, § 11 odst. 1 písm. d) – osvobození od daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 21 – zajištění daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 26 – návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27d – nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27e – nedostupnost elektronického systému při vývozu, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

Evropské právní předpisy:

čl. 26 Směrnice, – čl. 8 Nařízení

§ 27d

Nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

(1) Pokud je doprava v režimu podmíněného osvobození od daně uskutečňována podle § 25 odst. 1 písm. a) bodů 1 a 3, s výjimkou dopravy k příjemci podle § 11 odst. 1 písm. d), a podle § 24 odst. 1, s výjimkou dopravy do místa vývozu, a pokud příjemce vybraných výrobků nemůže předložit oznámení o přijetí vybraných výrobků pomocí elektronického systému podle § 27a odst. 1 nebo 2 nebo § 27b odst. 1 z důvodu

a) nedostupnosti elektronického systému v místě přijetí vybraných výrobků,

b) nedostupnosti elektronického systému v místě odeslání vybraných výrobků z jiného členského státu, pokud příjemce do okamžiku přijetí vybraných výrobků neobdržel elektronický průvodní doklad s přiděleným specifickým správním referenčním kódem, nebo

c) nedostupnosti elektronického systému v místě odeslání vybraných výrobků na daňovém území České republiky, pokud nebylo možno do okamžiku přijetí vybraných výrobků použít postup podle § 27c odst. 3 až 5, použije doklad obsahující stejné údaje jako oznámení o přijetí vybraných výrobků. Tento doklad se považuje za potvrzení ukončení dopravy. Příjemce jej bezodkladně předloží správci daně místně příslušnému místu přijetí vybraných výrobků.

(2) Pokud příjemce do konce dne, kdy byly vybrané výrobky přijaty, nepředloží z důvodů uvedených v odstavci 1 správci daně místně příslušnému místu přijetí vybraných výrobků oznámení o přijetí vybraných výrobků pomocí elektronického systému, správce daně zašle kopii dokladu uvedeného v odstavci 1 příslušným orgánům členského státu odeslání nebo odesílateli podle odstavce 1 na daňovém území České republiky.

(3) Správce daně místně příslušný podle místa přijetí vybraných výrobků předá doklad podle odstavce 1 příslušným orgánům členského státu odeslání z jiného členského státu.

(4) Bezodkladně po obnovení dostupnosti elektronického systému předloží příjemce oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně podle § 27a odst. 1 nebo 2 nebo § 27b odst. 1. Dále se použije postup podle ustanovení § 27c odst. 3 až 5.

K § 27d

1. Tento paragraf stanoví postup pro plátce, kterému jsou dopravovány vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně, i pro správce daně, při nedostupnosti elektronického systému. Vztahuje se „pouze“ na dopravu vybraných výrobků, ukončenou na daňovém území České republiky. Toto ustanovení se však nevztahuje na následující dopravu:

a) doprava pro ozbrojené síly členských států NATO na území České republiky [viz komentář k § 11 odst. 1 písm. d)],

b) doprava do místa vývozu na daňovém území České republiky.

K odst. 1

2. Jestliže příjemce vybraných výrobků nemůže předložit pomocí elektronického systému oznámení o přijetí vybraných výrobků, jelikož je elektronický systém v místě přijetí výrobků nedostupný nebo dosud neobdržel přidělené referenční číslo z důvodu nedostupnosti elektronického systému v místě odeslání vybraných výrobků, předloží správci daně místně příslušnému přijetí vybraných výrobků bezodkladně po přijetí vybraných výrobků doklad obsahující stejné údaje jako toto oznámení. Tento doklad by se v souladu s čl. 8 Nařízení měl nazývat „Záložní oznámení o přijetí pro dopravu zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od daně“.

3. Zákon nevymezuje, co se rozumí pojmem „bezodkladně“, nicméně z odst. 2 nepřímo vyplývá, že by příjemce měl tento doklad předložit ten samý den, kdy přijal vybrané výrobky. Takto vystavený doklad se považuje za potvrzení ukončení dopravy.

4. Nehledě na předložení „záložního“ dokladu musí příjemce bezodkladně po obnovení dostupnosti elektronického systému předložit oznámení o přijetí vybraných výrobků (viz komentář k odst. 4).

K odst. 2

5. V souladu s tímto ustanovením správce daně místně příslušný místu přijetí vybraných výrobků zašle kopii „záložního“ dokladu příslušným orgánům členského státu odeslání nebo přímo odesílateli (jestliže doprava probíhala pouze na daňovém území České republiky), jestliže mu do konce dne, kdy byly vybrané výrobky přijaty, příjemce nezašle prostřednictvím elektronického systému (předpokládá se obnovení dostupnosti elektronického systému) oznámení o přijetí vybraných výrobků (viz komentář k odst. 4).

6. Toto ustanovení tak předpokládá, že příjemce předloží „záložní“ doklad o přijetí vybraných výrobků ten samý den, kdy přijme vybrané výrobky, a správce daně bude povinen ho odeslat výše uvedeným osobám, jestliže nedojde k obnově dostupnosti elektronického systému.

K odst. 3

7. Toto ustanovení se sice jeví být duplicitním k odst. 2, nicméně řeší situaci, kdy nebyly naplněny podmínky odst. 2 a správce daně místně příslušný místu přijetí obdržel do konce pracovního dne v návaznosti na obnovení přístupnosti elektronického systému od příjemce rovněž elektronické oznámení o přijetí vybraných výrobků. A v tomto případě správce daně postupuje dle odst. 4.

8. Tento odstavec i pro tento případ stanoví, že správce daně odešle „záložní“ doklad o přijetí vybraných výrobků příslušným orgánům odeslání z jiného členského státu (nikoliv však odesílateli u dopravy probíhající výhradně po daňovém území České republiky).

K odst. 4

9. Jakmile i po přijetí vybraných výrobků je obnovena dostupnost elektronického systému, příjemce je povinen bezodkladně odeslat správci daně oznámení o přijetí vybraných výrobků.

10. Jestliže správce daně obdrží toto oznámení do konce dne, kdy byly vybrané výrobky přijaty (doprava ukončena), správce daně ověří správnost a úplnost údajů uvedených v návrhu elektronického průvodního dokladu, odešle toto oznámení příslušnému orgánu odeslání v jiném členském státě nebo přímo českému odesílateli.

11. Jestliže toto oznámení obdrží až následující den nebo později, odešle správce daně nejdříve „záložní“ doklad o přijetí vybraných výrobků (viz komentář k odst. 2). Po obdržení oznámení ověří správnost a úplnost údajů uvedených v návrhu elektronického průvodního dokladu a rovněž odešle toto oznámení příslušnému orgánu odeslání v jiném členském státě nebo přímo českému odesílateli.

Související ustanovení:

§ 3 písm. c) – režim s podmíněným osvobozením od cla, § 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 3 písm. k) – oprávněný odesílatel, § 11 odst. 1 písm. d) – osvobození od daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 21 – zajištění daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 26 – návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27e – nedostupnost elektronického systému při vývozu, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

Judikatura evropských soudů:

čl. 27 Směrnice, – čl. 8 Nařízení

§ 27e

Nedostupnost elektronického systému při vývozu

(1) Pokud v případech podle § 25 odst. 1 písm. a) bodu 2 nebo v případech vývozu vybraných výrobků podle § 24 odst. 1 z důvodů nedostupnosti elektronického systému v České republice nebo z důvodů uvedených v § 27d odst. 1 písm. b) nebo c) nelze vyhotovit oznámení o vývozu vybraných výrobků z daňového území Evropské unie, vyhotoví celní úřad, který propustil vybrané výrobky do režimu vývozu, doklad, který obsahuje stejné údaje jako toto oznámení a který potvrzuje, že doprava byla ukončena.

(2) Celní úřad uvedený v odstavci 1 zašle doklad podle odstavce 1 příslušným orgánům členského státu odeslání nebo odesílateli na daňovém území České republiky, pokud nelze vyhotovit oznámení o vývozu vybraných výrobků do konce dne, kdy celní úřad uvedený v odstavci 1 obdržel potvrzení o výstupu vybraných výrobků z daňového území Evropské unie od pohraničního celního úřadu, jsou-li tyto celní úřady odlišné, nebo kdy vybrané výrobky vystoupily z daňového území Evropské unie.

(3) V případě dopravy podle § 25 odst. 1 písm. b) bodu 2 správce daně místně příslušný podle místa odeslání vybraných výrobků předá kopii dokladu podle odstavce 1 vyhotoveného příslušným orgánem jiného členského státu vývozu odesílateli.

(4) Pokud je nedostupnost elektronického systému podle odstavce 1 odstraněna, uplatní se postup podle § 27b.

(5) Pokud v případech podle § 25 odst. 1 písm. a) bodu 2 nebo v případech vývozu vybraných výrobků podle § 24 odst. 1 nelze prokázat ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně oznámením o vývozu vybraných výrobků ani z důvodu nedostupnosti elektronického systému, ani z důvodů uvedených v § 27d odst. 1 písm. b) nebo c), celní úřad uvedený v odstavci 1 vyhotoví náhradní oznámení o vývozu vybraných výrobků, které nahradí tento doklad. Náhradní oznámení o vývozu vybraných výrobků pak zašle příslušným orgánům členského státu odeslání nebo odesílateli na daňovém území České republiky.

K 27e

1. Tento paragraf stanoví postup pro příslušné celní úřady při nedostupnosti elektronického systému při dopravě vybraných výrobků vyvážených z daňového území České republiky. Výjimku představuje odst. 3, který se aplikuje na dopravu z daňového území České republiky do místa vývozu v jiném členském státě.

K odst. 1

2. Jestliže není dostupný elektronický systém v České republice nebo celní úřad, který propustil vybrané výrobky do režimu vývozu, neobdržel elektronický průvodní doklad s přiděleným referenčním číslem, a tento celní úřad z tohoto důvodu nemohl vyhotovit oznámení o vývozu vybraných výrobků, vyhotoví doklad obsahující stejné údaje jako oznámení o vývozu vybraných výrobků, které potvrzuje, že doprava byla ukončena.

3. Další postup tohoto celního úřadu je popsán v následujících odstavcích tohoto paragrafu.

K odst. 2

4. Jestliže celní úřad, který propustil na daňovém území České republiky přepravované vybrané výrobky do režimu vývozu a který je zároveň pohraničním celním úřadem ve vztahu ke konkrétní dopravě, není schopen vyhotovit oznámení do konce dne, kdy vybrané výrobky opustily daňové území Evropské unie, odešle tento celní úřad doklad nahrazující oznámení o vývozu vybraných výrobků (viz odst. 1) příslušnému orgánu členského státu odeslání (jestliže byly vybrané výrobky přepraveny v režimu podmíněného osvobození od daně do České republiky z jiného členského státu) nebo přímo odesílateli vybraných výrobků (jestliže doprava byla zahájena na daňovém území České republiky a probíhala pouze na daňovém území České republiky).

5. Jestliže celní úřad, který propustil na daňovém území České republiky přepravované vybrané výrobky do režimu vývozu, ale který není zároveň pohraničním celním úřadem ve vztahu ke konkrétní dopravě, není schopen vyhotovit oznámení do konce dne, kdy obdržel potvrzení o výstupu vybraných výrobků od pohraničního celního úřadu, pak tento celní úřad odešle doklad nahrazující oznámení o vývozu vybraných výrobků příslušnému orgánu členského státu odeslání (jestliže byly vybrané výrobky přepraveny v režimu podmíněného osvobození od daně do České republiky z jiného členského státu) nebo přímo odesílateli vybraných výrobků (jestliže doprava byla zahájena na daňovém území České republiky a probíhala pouze na daňovém území České republiky).

6. Jestliže by nedostupnost elektronického systému byla odstraněna, musí celní úřady postupovat dle § 27b (viz komentář k odst. 4). To znamená, že nehledě na to, zda celní úřad, který propustil na daňovém území České republiky přepravované vybrané výrobky do režimu vývozu, odešle doklad nahrazující oznámení o vývozu vybraných výrobků, či nikoli, musí zaslat po zprovoznění elektronického systému oznámení o vývozu vybraných výrobků (viz komentář k § 27b).

7. Na rozdíl od ustanovení § 27d odst. 3 nestanoví toto ustanovení povinnost odeslat doklad nahrazující oznámení o vývozu vybraných výrobků, jestliže by celní úřad odeslal prostřednictvím elektronického systému samotné oznámení o vývozu vybraných výrobků do konce dne, kdy vybrané výrobky opustily daňové území Evropského společenství, resp. kdy obdržel potvrzení o výstupu vybraných výrobků od pohraničního celního úřadu.

K odst. 3

8. Tento odstavec se jako jediný v tomto paragrafu vztahuje k přepravě vybraných výrobků směřující z České republiky, tj. přepravě z daňového skladu umístěného na daňovém území České republiky nebo z místa dovozu na daňovém území České republiky do místa vývozu vybraných výrobků v jiném členském státě.

9. Správce daně příslušný místu odeslání vybraných výrobků by měl od celního úřadu jiného členského státu, který navrhl propuštění vybraných výrobků do režimu vývozu, v případě nedostupnosti elektronického systému obdržet doklad nahrazující oznámení o vývozu vybraných výrobků z daňového území Evropské unie. Kopii tohoto dokladu předá správce daně odesílateli.

K odst. 4

10. Jakmile je elektronický systém zprovozněn, musí jednotlivé celní úřady postupovat v souladu s § 27b (pohraniční celní úřad odešle potvrzení o výstupu vybraných výrobků, celní úřad, který propustil vybrané výrobky do režimu vývozu, odešle oznámení o vývozu vybraných výrobků atd.).

K odst. 5

11. Toto ustanovení počítá se situací, kdy ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození nelze prokázat z jiných důvodů, než je nedostupnost elektronického systému. Celní úřad, který propustil vybrané výrobky do režimu vývozu, vyhotoví náhradní oznámení o vývozu vybraných výrobků a zašle jej příslušným orgánům členského státu odeslání nebo odesílateli na daňovém území České republiky (jestliže doprava byla zahájena na daňovém území České republiky).

Související ustanovení:

§ 3 písm. c) – režim s podmíněným osvobozením od cla, § 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 3 písm. k) – oprávněný odesílatel, § 11 odst. 1 písm. d) – osvobození od daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 21 – zajištění daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 26 – návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27d – nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

Evropské právní předpisy:

čl. 27 Směrnice, – čl. 8 Nařízení

§ 27f

Náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

(1) Pokud je doprava v režimu podmíněného osvobození od daně uskutečňována podle § 25 odst. 1 písm. a) bodů 1 a 3 nebo § 24 odst. 1, s výjimkou dopravy k příjemci podle § 11 odst. 1 písm. d) a s výjimkou dopravy do místa vývozu podle § 24 odst. 1, a pokud příjemce vybraných výrobků nemůže předložit oznámení o přijetí vybraných výrobků pomocí elektronického systému podle § 27a odst. 1 nebo 2 nebo § 27b z důvodů jiných než uvedených v § 27d odst. 1, takže tyto skutečnosti nelze prokázat postupy stanovenými v případě nedostupnosti elektronického systému, je příjemce povinen předložit správci daně místně příslušnému místu přijetí vybraných výrobků náhradní doklad o přijetí vybraných výrobků, který musí obsahovat stejné údaje jako oznámení o přijetí vybraných výrobků.

(2) Neobsahuje-li náhradní doklad o přijetí vybraných výrobků vady, správce daně uvedený v odstavci 1 zašle tento doklad příslušným orgánům členského státu odeslání nebo v případě dopravy podle § 24 odst. 1 správci daně místně příslušnému pro odesílatele. Správce daně místně příslušný pro odesílatele pak zašle tento doklad přímo odesílateli.

(3) V případě dopravy podle § 25 odst. 1 písm. b) s výjimkou osob uvedených ve směrnici Rady o obecné úpravě spotřebních daní27e) správce daně příslušný podle místa odeslání vybraných výrobků, který obdrží náhradní doklad o přijetí vybraných výrobků od příslušných orgánů jiného členského státu, posoudí tento doklad a v případě jeho uznání zaznamená ukončení dopravy do elektronického systému.

27e) Článek 12 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS.

K § 27f

1. Tento paragraf vymezuje postup pro situaci, kdy příjemce vybraných výrobků nemůže předložit oznámení o přijetí vybraných výrobků pomocí elektronického systému z jiných důvodů, než je výpadek elektronického systému.

2. Vztahuje se na ukončení veškeré dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně směřující do daňového skladu nebo oprávněnému příjemci na daňovém území České republiky včetně dopravy do místa přímého dodání, popř. dopravy vybraných výrobků určených pro osoby požívající výsad a imunit zahájenou v jiném členském státě.

3. Na rozdíl od postupů uvedených v předcházejících § 27a až 27e je na zvážení správce daně, kterým je celní úřad příslušný místu odeslání vybraných výrobků, který obdrží náhradní doklad o přijetí vybraných výrobků, zda uzná tento doklad a ukončí dopravu v elektronickém systému (viz odst. 3).

K odst. 1 a 2

4. Příjemce je povinen předložit správci daně, kterým je celní úřad místně příslušný místu přijetí vybraných výrobků, náhradní doklad o přijetí vybraných výrobků, který musí obsahovat stejné údaje jako oznámení o přijetí vybraných výrobků. Jestliže správce daně neshledá na tomto dokladu vady, zašle tento doklad příslušným orgánům členského státu odeslání nebo v případě dopravy v tuzemsku celnímu úřadu místně příslušnému pro odesílatele a ten jej zašle odesílateli.

K odst. 3

5. Pokud správce daně příslušný místu odeslání vybraných výrobků, který obdrží náhradní doklad o přijetí vybraných výrobků od příslušných orgánů jiného členského státu, uzná tento doklad, ukončí dopravu v elektronickém systému.

Související ustanovení:

§ 3 písm. c) – režim s podmíněným osvobozením od cla, § 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. g) – daňový sklad, § 3 písm. k) – oprávněný odesílatel, § 11 odst. 1 písm. d) – osvobození od daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 21 – zajištění daně, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 26 – návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27d – nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27e – nedostupnost elektronického systému při vývozu

Evropské právní předpisy:

čl. 28 Směrnice

§ 28

Porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy

(1) K porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy dojde, s výjimkou případů uvedených v odstavci 2, jestliže u dopravovaných vybraných výrobků není ve stanovené lhůtě ukončena jejich doprava do daňového skladu, oprávněnému příjemci, na místo přímého dodání, na místo vývozu, osobě uvedené v § 11 odst. 1 písm. d) nebo e) nebo příjemci podle směrnice Rady o obecné úpravě spotřebních daní6a) v jiném členském státě.

(2) Pokud nebyly splněny podmínky uvedené v odstavci 1 v důsledku nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení nebo v důsledku ztrát ve smyslu § 49 odst. 11 nebo § 71 odst. 2 a orgán uvedený v § 26 odst. 3 místně příslušný odesílajícímu daňovému skladu nebo místu dovozu, ze kterého byla doprava zahájena, byl o této události bezodkladně informován, nepovažuje se nesplnění těchto podmínek za porušení režimu podmíněného osvobození od daně.

(3) Vybrané výrobky, u kterých k porušení režimu podmíněného osvobození od daně došlo, jsou považovány za vyjmuté z tohoto režimu, pokud odstavec 9 nestanoví jinak.

(4) Zjistí-li se, že k porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy došlo na daňovém území České republiky, povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká na daňovém území České republiky.

(5) Zjistí-li se na daňovém území České republiky, že došlo k porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy zahájené v jiném členském státě a není možné určit, kde k porušení došlo, povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká na daňovém území České republiky.

(6) Správce daně poskytne příslušnému daňovému orgánu členského státu, ve kterém byla doprava zahájena, informaci o vzniku povinnosti daň přiznat a zaplatit na daňovém území České republiky.

(7) Pokud byly vybrané výrobky dopravovány na daňovém území České republiky podle § 24 odst. 1 a příjemce neprokáže nebo celní úřad, který rozhodl o propuštění těchto vybraných výrobků do režimu vývozu, nepotvrdí ve lhůtě čtyř měsíců ode dne odeslání vybraných výrobků, že vybrané výrobky

a) byly dodány na místo určení,

b) vystoupily z daňového území Evropské unie, nebo

c) byly zcela zničeny nebo znehodnoceny v důsledku nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení,

považují se tyto vybrané výrobky za vyjmuté z režimu podmíněného osvobození od daně. O tom, že dosud nebylo potvrzeno, že u odeslaných vybraných výrobků došlo ke splnění podmínek uvedených v písmenech a) nebo b), uvědomí odesílající provozovatel daňového skladu správce daně místně příslušného tomuto daňovému skladu nejpozději do dvou měsíců ode dne zahájení dopravy. Oprávněný odesílatel uvědomí o této skutečnosti ve stejné lhůtě celní úřad, který rozhodl o propuštění těchto vybraných výrobků do režimu volného oběhu.

(8) Pokud byly vybrané výrobky dopravovány z daňového území České republiky podle § 25 odst. 1 písm. b) a příjemce z jiného členského státu neprokáže nebo příslušný orgán jiného členského státu vývozu nepotvrdí ve lhůtě čtyř měsíců ode dne odeslání vybraných výrobků, že vybrané výrobky

a) byly dodány na místo určení,

b) vystoupily z daňového území Evropské unie,

c) byly zcela zničeny nebo znehodnoceny v důsledku nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení, nebo

d) nebyly dodány na místo určení z důvodu porušení režimu podmíněného osvobození od daně, ke kterému došlo při dopravě mimo daňové území České republiky,

považují se tyto vybrané výrobky za vyjmuté z režimu podmíněného osvobození od daně. O tom, že dosud nebylo potvrzeno, že u odeslaných vybraných výrobků došlo ke splnění podmínek uvedených v písmenech a), b) nebo c), uvědomí odesílající provozovatel daňového skladu správce daně místně příslušného tomuto daňovému skladu nejpozději do dvou měsíců ode dne zahájení dopravy. Oprávněný odesílatel uvědomí o této skutečnosti ve stejné lhůtě celní úřad, který rozhodl o propuštění těchto vybraných výrobků do režimu volného oběhu.

(9) Pokud plátce uvedený v § 4 odst. 1 písm. d) nevěděl nebo nemohl vědět, že vybrané výrobky dopravované v režimu podmíněného osvobození od daně nebyly dodány na místo určení, může do jednoho měsíce ode dne, kdy byl o této skutečnosti uvědoměn správcem daně místně příslušným daňovému skladu, ze kterého byla doprava zahájena, nebo celním úřadem, který rozhodl o propuštění těchto vybraných výrobků do režimu volného oběhu, prokázat, že doprava byla ukončena v souladu s § 24 odst. 6 nebo § 25 odst. 6 nebo že došlo k porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy na území jiného členského státu.

(10) Zjistí-li se ve lhůtě tří let ode dne zahájení dopravy, že nedošlo k porušení režimu podmíněného osvobození od daně a daň byla vybrána v jiném členském státě nebo že k porušení režimu podmíněného osvobození od daně došlo v jiném členském státě a v tomto jiném členském státě byla daň vybrána, vzniká ode dne zjištění nárok na vrácení daně zaplacené na daňovém území České republiky. Nárok na vrácení daně se uplatňuje v daňovém přiznání podle § 14 odst. 5. K tomuto daňovému přiznání musí být přiložen doklad o zaplacení daně v jiném členském státě. Vznikne-li vyměřením nároku na vrácení daně vratitelný přeplatek, vrátí se bez žádosti do 30 kalendářních dní ode dne následujícího po jeho vzniku.

(11) Pokud bylo zjištěno porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy v jiném členském státě a následně se ve lhůtě tří let ode dne zahájení dopravy zjistí, že k tomuto porušení došlo na daňovém území České republiky, postupuje se podle odstavce 4. Po zaplacení daně uvědomí správce daně o této skutečnosti příslušné orgány členského státu, ve kterém bylo porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy zjištěno.

6a) Článek 12 odst. 1 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS.

K § 28

1. V tomto ustanovení jsou specifikovány podmínky, za kterých se režim podmíněného osvobození považuje za porušený. K okamžiku porušení tohoto režimu vzniká v souladu s § 9 odst. 3 písm. f) povinnost přiznat a zaplatit daň.

2. Plátce daně je v souladu s § 4 odst. 1 písm. d) osoba, která poskytla zajištění daně při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, při níž došlo k porušení tohoto režimu. Počínaje 1. dubnem 2010 za daň společně a nerozdílně odpovídá také právnická nebo fyzická osoba, která se na porušení tohoto režimu podílela, pokud si byla tohoto porušení vědoma nebo pokud lze důvodně předpokládat, že si ho vědoma být měla.

K odst. 1 a 2

3. K porušení režimu podmíněného osvobození od daně při dopravě vybraných výrobků dojde, jestliže doprava vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození není ve stanoveném termínu řádně ukončena.

4. Toto ustanovení se vztahuje na vnitrostátní i na intrakomunitární dopravu vybraných výrobků.

5. Výjimku představují následující ztráty vzniklé při přepravě, jestliže o nich byl celní úřad místně příslušný odesílateli bezodkladně informován:

a) nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení [viz komentář k § 3 písm. s)],

b) technicky zdůvodněné skutečné ztráty při dopravě minerálních olejů (viz vyhláška č. 237/2005 Sb.),

c) technicky zdůvodněné ztráty u lihu, maximálně však do výše stanovených norem ztrát.

K odst. 3

6. Jestliže dojde k porušení režimu podmíněného osvobození od daně, jsou vybrané výrobky, u kterých k porušení dojde, považovány za vyjmuté z režimu podmíněného osvobození od daně. Výjimku představují vybrané výrobky uvedené v odst. 9.

K odst. 4, 5, 6 a 11

7. Povinnost přiznat a zaplatit daň vzniká na daňovém území České republiky, jestliže:

a) se jedná o porušení režimu podmíněného osvobození u dopravy vybraných výrobků probíhající pouze na daňovém území České republiky,

b) se zjistí, že k porušení režimu podmíněného osvobození došlo na daňovém území České republiky,

c) je porušení režimu podmíněného osvobození při dopravě vybraných výrobků zahájené v jiném členském státě zjištěno na daňovém území České republiky, ale není možno stanovit, kde k porušení došlo, nebo

d) bylo zjištěno porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy v jiném členském státě a následně se ve lhůtě 3 let ode dne zahájení dopravy zjistí, že k tomuto porušení došlo na daňovém území České republiky.

8. U dopravy zahájené v jiném členském státě poskytne správce daně informaci o porušení režimu podmíněného osvobození od daně a o vzniku povinnosti daň zaplatit a přiznat na daňovém území České republiky příslušnému orgánu členského státu, ve kterém byla doprava zahájena.

9. V posledním z výše uvedených případů uvědomí správce daně o zaplacení daně příslušné orgány členského státu, ve kterém bylo porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy zjištěno.

K odst. 7 a 8

10. Znění původního odst. 7 bylo k 1. dubnu 2010 rozděleno na dopravu probíhající pouze na daňovém území České republiky a na dopravu zahájenou v České republice s místem určení v jiném členském státě, která byla přesunuta do nového odst. 8. Ve svém důsledku tyto odstavce stanoví, že doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození by měla být obecně ukončena do 4 měsíců ode dne svého zahájení.

11. V obou případech je odesílající provozovatel daňového skladu povinen uvědomit do 2 měsíců ode dne zahájení dopravy svého správce daně o tom, že u odeslaných vybraných výrobků ještě nemá potvrzení o tom, že byly dodány na místo určení nebo že vystoupily z daňového území Evropské unie.

12. Jestliže ani ve lhůtě 4 měsíců ode dne zahájení dopravy není příjemcem potvrzeno (prokázáno), že doprava byla řádně ukončena, vzniká plátci povinnost přiznat a zaplatit daň. Jestliže ve stejné lhůtě není u vybraných výrobků určených pro vývoz potvrzeno celním úřadem, kterým byly vybrané výrobky propuštěny do režimu vývozu, že tyto vybrané výrobky vystoupily z daňového území Evropského společenství, vzniká u těchto vybraných výrobků rovněž povinnost přiznat a zaplatit daň.

13. Výjimku představuje situace, kdy u dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně z daňového území České republiky do jiného členského státu příjemce (nebo celní úřad, který propustil vybrané výrobky do režimu vývozu) potvrdí (prokáže), že vybrané výrobky sice nebyly dodány na místo určení, ale k porušení režimu podmíněného osvobození od daně došlo mimo daňové území České republiky. V tomto případě totiž povinnost přiznat a zaplatit spotřební daň vzniká v jiném členském státě.

K odst. 9

14. Tento odstavec poskytuje osobě, která poskytla zajištění daně a která nevěděla nebo nemohla vědět, že vybrané výrobky nebyly dodány na místo určení, lhůtu v délce 1 měsíce ode dne, kdy ji o tom správce daně uvědomí, na to, aby prokázala, že doprava byla řádně ukončena, nebo že došlo k porušení režimu na území jiného členského státu. Jestliže v této stanovené lhůtě prokáže jednu ze skutečností uvedených v předcházející větě, nevzniká této osobě povinnost přiznat a zaplatit daň.

15. Jestliže ve stanovené lhůtě neprokáže, že doprava byla řádně ukončena, nebo že k porušení režimu podmíněného osvobození došlo mimo daňové území České republiky, považují se vybrané výrobky za vyjmuté z tohoto režimu.

K odst. 10

16. Tento odstavec umožňuje ve lhůtě 3 let od zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození uplatnit nárok na vrácení daně, která byla zaplacena v České republice z důvodu porušení režimu podmíněného osvobození, jestliže:

a) k porušení režimu podmíněného osvobození od daně vůbec nedošlo a daň byla zaplacena v jiném členském státě, nebo

b) k porušení režimu podmíněného osvobození od daně došlo v jiném členském státě a daň byla v tomto členském státě zaplacena.

17. Nárok na vrácení daně musí být uplatněn v rámci daňového přiznání (viz komentář k § 18), přičemž k daňovému přiznání musí být přiložen i doklad prokazující, že daň byla zaplacena v jiném členském státě.

18. Vratitelný přeplatek musí správce daně vrátit bez žádosti do 30 dnů po jeho vzniku.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 3 písm. s) – ztráta a znehodnocení, § 4 odst. 1 písm. d) – plátce, § 9 odst. 3 písm. f) – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 14 – vracení daně plátci, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 49 odst. 15 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 71 odst. 2 – osvobození od daně z lihu

Evropské právní předpisy:

čl. 10 a 38 Směrnice

§ 29

Doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání

(1) Právnická nebo fyzická osoba odebírající vybrané výrobky z jiného členského státu pro účely podnikání je povinna před odebráním těchto vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě se registrovat jako plátce daně a oznámit správci daně množství vybraných výrobků a poskytnout zajištění daně.

(2) Osoba uvedená v odstavci 1 poskytuje zajištění daně ve výši, kterou by byla povinna přiznat a zaplatit, pokud by vybrané výrobky byly uvedeny do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 60 odst. 13). Tato osoba zajistí daň převodem nebo složením finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně, přičemž po dobu zajištění daně nevzniká nárok na úrok z částky složené na tomto depozitním účtu pro zajištění daně. Se souhlasem osoby, která poskytla zajištění daně, může správce daně poskytnutým zajištěním daně uhradit daň. Pokud tak neučiní, rozhodne o uvolnění zajištění daně do 5 pracovních dní ode dne, kdy částka daně zaplacená podle odstavce 3, 6 nebo 8 byla připsána na určený účet správce daně, v jehož územní působnosti má osoba uvedená v odstavci 1 sídlo nebo místo pobytu.

(3) Po odběru vybraných výrobků nebo po ukončení dopravy je právnická nebo fyzická osoba uvedená v odstavci 1 povinna podat daňové přiznání a zaplatit daň. Pokud právnická nebo fyzická osoba nedodrží postup stanovený v odstavci 1, je povinna podat daňové přiznání a zaplatit daň následující pracovní den po přijetí výrobků.

(4) Vybrané výrobky, které byly uvedeny do volného daňového oběhu v jiném členském státě a jsou přijímány veřejnoprávním subjektem, se považují za vybrané výrobky přijímané pro účely podnikání, přičemž veřejnoprávní subjekt postupuje podle odstavců 1 a 2.

(5) Správce daně použije zajištění daně na úhradu daně včetně jejího příslušenství, pokud není daň zaplacena ve lhůtě splatnosti daně stanovené tímto zákonem.

(6) Dojde-li během dopravy vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě a určených pro účely podnikání na daňovém území České republiky k jejich ztrátě nebo znehodnocení, postupuje se podle § 4 odst. 1 písm. d) a § 28 odst. 4, 5, 10 a 11 obdobně. To neplatí, pokud se jedná o nepředvídatelnou ztrátu nebo znehodnocení. V takovém případě správce daně rozhodne o uvolnění zajištění daně do 5 pracovních dní ode dne prokázání této skutečnosti.

(7) Ustanovení § 29 se nepoužijí pro vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě

a) dopravované přes daňové území České republiky do dalšího členského státu, nebo

b) umístěné na palubě letadla při mezipřistání na daňovém území České republiky,

pokud při této dopravě nedojde ke ztrátě nebo znehodnocení vybraných výrobků.

(8) Zjistí-li se na daňovém území České republiky, že během dopravy vybraných výrobků podle odstavce 7 došlo k jejich ztrátě nebo znehodnocení, povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká na daňovém území České republiky bez ohledu na to, zda došlo k jejich ztrátě nebo znehodnocení na daňovém území České republiky, nebo zda není možné určit, kde k této skutečnosti došlo. To neplatí, pokud se jedná o nepředvídatelnou ztrátu nebo znehodnocení.

(9) Správce daně poskytne příslušnému daňovému orgánu členského státu, ve kterém byla doprava zahájena, informaci o vzniku povinnosti daň přiznat a zaplatit na daňovém území České republiky. Zároveň poskytne informaci o této skutečnosti příslušnému daňovému orgánu členského státu, ve kterém má být doprava ukončena.

(10) Zjistí-li se na daňovém území České republiky, že během dopravy vybraných výrobků podle odstavce 7 došlo k jejich nepředvídatelné ztrátě nebo znehodnocení, správce daně poskytne příslušnému daňovému orgánu členského státu, ve kterém má být doprava ukončena, informaci o této skutečnosti.

K § 29

1. Tento paragraf vymezuje postup osoby, která přijímá vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu z jiného členského státu pro účely podnikání, včetně příjemce, který je veřejnoprávním subjektem.

2. K 1. dubnu 2010 byly doplněny nové odst. 6 až 10, které především stanoví postup pro „tranzitní“ dopravu vybraných výrobků přes daňové území České republiky.

K odst. 1 až 3, 5

3. Každá osoba je povinna se před přijetím vybraných výrobků uvedených do volného oběhu z jiného členského státu pro účely podnikání zaregistrovat u správce daně místně příslušného dle jejího sídla nebo místa pobytu, oznámit mu množství přepravovaných vybraných výrobků a poskytnout zajištění daně. Povinnost registrace stačí splnit pouze před prvním odběrem, povinnost informovat o množství odebíraných výrobků a zajištění daně musí být splněna vždy před každou individuální dopravou.

4. Daň musí být zajištěna ve výši daně, kterou by musela daná osoba přiznat a zaplatit při propuštění těchto vybraných výrobků do volného daňového oběhu v České republice. Výjimku představují zkapalněné ropné plyny, u který musí být daň (nehledě na účel použití těchto výrobků) zajištěna vždy ve výši daně, která by musela být přiznána a zaplacena, jako kdyby byly tyto plyny určeny pro pohon motorů. Daň musí být zajištěna převodem finančních prostředků na depozitní účet celního úřadu.

5. Následně po odběru vybraných výrobků nebo po ukončení dopravy musí daná osoba podat daňové přiznání a zaplatit daň. Plátce daně vykáže relevantní daň v řádném daňovém přiznání za zdaňovací období, ve kterém odebral vybrané výrobky nebo byla ukončena doprava. Daň je splatná v „obecném“ termínu pro zaplacení daně. Tento postup však platí pouze v případě, že daná osoba splnila všechny výše uvedené podmínky, tj.:

a) zaregistrovala se před odběrem u správce daně,

b) oznámila před odběrem vybraných výrobků množství odebíraných výrobků,

c) poskytla zajištění složením finančních prostředků na depozitní účet celního úřadu.

6. Jestliže daná osoba některou z těchto podmínek nesplní, musí podat daňové přiznání a zaplatit daň následující pracovní den po přijetí vybraných výrobků.

7. Daň může být se souhlasem dané osoby uhrazena z poskytnutého zajištění daně. Jestliže je daň zaplacena, uvolní správce daně zajištění daně do 5 pracovních dnů ode dne připsání daně na určený účet správce daně.

8. Když není daň zaplacena včas, použije správce daně na její úhradu poskytnuté zajištění daně.

K odst. 4

9. Zcela identický postup popsaný výše uplatní i veřejnoprávní subjekt, který dopravuje vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu z jiného členského státu.

K odst. 6

10. Jestliže dojde v průběhu dopravy vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu z jiného členského státu pro účely podnikání k jejich ztrátě a znehodnocení, je nutno postupovat tak, jako kdyby byly tyto vybrané výrobky dopravovány v režimu podmíněného osvobození a došlo k porušení tohoto režimu. Je nutno aplikovat ustanovení § 28 odst. 4, 5, 10 a 11.

11. Toto ustanovení se nepoužije v případě, že se jedná o nepředvídatelnou ztrátu nebo znehodnocení [viz komentář k § 3 písm. s)]. V tomto případě správce daně uvolní zajištění daně do 5 pracovních dnů ode dne prokázání.

K odst. 7 až 10

12. Tato ustanovení se použijí na vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu dopravované z jiného členského státu přes daňové území České republiky do dalšího členského státu. A rovněž na vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě a umístěné na palubě letadla při jeho mezipřistání na daňovém území České republiky.

13. Jestliže nedojde v průběhu dopravy ke ztrátě či znehodnocení těchto vybraných výrobků, nevznikají na daňovém území České republiky žádné povinnosti ve vztahu ke spotřební dani. Jestliže v průběhu dopravy dojde ke ztrátě či znehodnocení těchto vybraných výrobků, a nejedná se o ztrátu nebo znehodnocení v důsledku prokazatelně nepředvídatelné a neodvratitelné události [viz komentář k § 3 písm. s)], vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň v České republice, ledaže by bylo možno prokázat, že ke ztrátě a znehodnocení došlo mimo daňové území České republiky. Správce daně informuje o vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň v České republice jak příslušný orgán, ve kterém byla doprava zahájena, tak příslušný orgán členského státu, ve kterém má být doprava ukončena.

14. Jestliže v průběhu dopravy dojde ke ztrátě či znehodnocení těchto vybraných výrobků v důsledku prokazatelně nepředvídatelné a neodvratitelné události [viz komentář k § 3 písm. s)], nevzniká povinnost přiznat a zaplatit daň. Správce daně informuje o této skutečnosti příslušný orgán členského státu, ve kterém má být doprava ukončena.

Související ustanovení:

§ 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 4 – plátce, § 9 odst. 3 písm. i) – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 17 – zdaňovací období, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 21 – zajištění daně

Evropské právní předpisy:

čl. 33 Směrnice

§ 30

Zjednodušený průvodní doklad

(1) Vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě a dopravované na daňové území České republiky pro účely podnikání nebo určené k plnění úkolů veřejnoprávního subjektu lze dopravovat se zjednodušeným průvodním dokladem.

(2) Vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě a dopravované přes daňové území České republiky do tohoto jiného členského státu pro účely podnikání lze dopravovat pouze se zjednodušeným průvodním dokladem a po vhodné trase. Jsou-li tyto vybrané výrobky dopravovány uvedeným způsobem často a pravidelně, lze je na základě sjednané dvoustranné dohody s tímto jiným členským státem dopravovat bez zjednodušeného průvodního dokladu.

(3) Vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky a dopravované přes území jiného členského státu na daňové území České republiky pro účely podnikání lze dopravovat pouze se zjednodušeným průvodním dokladem a po vhodné trase. Jsou-li tyto vybrané výrobky dopravovány uvedeným způsobem často a pravidelně, lze je na základě sjednané dvoustranné dohody s tímto jiným členským státem dopravovat bez zjednodušeného průvodního dokladu.

(4) Plátce, který nabývá vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání, musí na žádost odesílajícího dodavatele bezodkladně po přijetí vybraných výrobků zaslat zpět potvrzené vyhotovení zjednodušeného průvodního dokladu. Správce daně je povinen na žádost vydat potvrzení, že daň byla přiznána nebo zaplacena.

(5) Vzor zjednodušeného průvodního dokladu a jeho náležitosti jsou uvedeny v příslušném předpisu Evropské unie.30)

30) Nařízení Komise (EHS) č. 3649/92 ze dne 17. prosince 1992 o zjednodušeném průvodním dokladu pro pohyb výrobků podléhajících spotřební dani, které byly uvolněny ke spotřebě v odesílajícím členském státě, uvnitř Společenství.

K § 30

1. Tento paragraf vymezuje typy dopravy vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu, které musí probíhat pouze se zjednodušeným průvodním dokladem. V § 29 jsou popsány povinnosti osoby, která tyto vybrané výrobky ve volném oběhu z jiných členských států odebírá. V § 31 je pak popsán způsob vystavování zjednodušených průvodních dokladů a jejich oběh v případě, že vybrané výrobky jsou uvedeny do volného daňového oběhu v České republice. Systém vystavování a oběh zjednodušených průvodních dokladů zůstává nezměněn i po zavedení elektronické systému pro dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně (viz komentář k § 24 až 27f).

2. Doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu, které nejsou určeny pro podnikání, je popsána v § 32 a 33.

K odst. 1 až 3

3. Po daňovém území České republiky musí být vybrané výrobky propuštěné do volného daňového oběhu z jiného členského státu pro účely podnikání dopravovány se zjednodušeným průvodním dokladem, tj. osoba, která dopravuje po daňovém území České republiky vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu, musí být schopná předložit tento doklad.

4. Stejné podmínky platí i pro dopravu vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě a dopravovaných přes daňové území České republiky zpět do tohoto jiného členského státu pro účely podnikání a rovněž pro dopravu vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky a dopravované přes území jiného členského státu zpět na daňové území České republiky pro účely podnikání. V těchto případech by měly být vybrané výrobky dopravovány po vhodné trase. Zákon přitom nevymezuje, jakým způsobem musí být vhodná trasa stanovena. Lze předpokládat, že vhodnou trasou automaticky není vždy ta nejkratší trasa, nýbrž je nutno zohlednit způsob dopravy, technologické a logistické aspekty.

5. Doprava, která probíhá uvedeným způsobem často a pravidelně, bez zjednodušeného průvodního dokladu na základě sjednané 2stranné dohody s daným členským státem zatím není možná, jelikož takové dohody ještě nebyly uzavřeny.

K odst. 4

6. Jestliže jsou vybrané výrobky uvedeny do volného daňového oběhu v jiném členském státě a dopraveny plátci pro účely podnikání, je tento plátce povinen na žádost odesílatele bezodkladně po jejich přijetí odeslat jedno potvrzené vyhotovení zjednodušeného průvodního dokladu.

7. Například pro účely vrácení daně v členském státě odeslání může odesílatel vedle potvrzeného zjednodušeného dokladu potřebovat i doklad o zaplacení (přiznání) daně v jiném členském státě příjemcem. Celní úřad je povinen na základě žádosti příjemce takové potvrzení vydat.

K odst. 5

8. Vzor zjednodušeného průvodního dokladu je obsažen v nařízení 3649/92/EHS.

Související ustanovení:

§ 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 29 – doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání

Evropské právní předpisy:

nařízení 3649/92/EHS

§ 31

Doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky do jiného členského státu nebo přes území jiného členského státu pro účely podnikání

(1) Vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky a dopravované do jiného členského státu pro účely podnikání lze dopravovat se zjednodušeným průvodním dokladem. Odesílatel je povinen písemně uvědomit před zahájením dopravy správce daně. V oznámení uvede datum zahájení dopravy.

(2) Odesílatel vyhotoví zjednodušený průvodní doklad ve třech vyhotoveních a jednotlivá vyhotovení označí číslicemi 1, 2 a 3. Vyhotovení č. 1 si ponechá odesílatel, vyhotovení č. 2 a 3 odevzdá dopravci. Odesílatel je povinen uchovávat potvrzené vyhotovení č. 3, které obdržel od příjemce, po dobu 10 let od konce kalendářního roku, ve kterém byly tyto doklady vystaveny.

(3) Vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky a dopravované přes jiný členský stát na daňové území České republiky pro účely podnikání lze dopravovat se zjednodušeným průvodním dokladem. Odesílatel je povinen písemně uvědomit před zahájením dopravy správce daně.

(4) Odesílatel vyhotoví zjednodušený průvodní doklad ve třech vyhotoveních a jednotlivá vyhotovení označí číslicemi 1, 2 a 3. Vyhotovení č. 1 si ponechá odesílatel, vyhotovení č. 2 a 3 odevzdá dopravci. Příjemce si ponechá vyhotovení č. 2 a potvrdí příjem vybraných výrobků na vyhotovení č. 3, které odešle nejpozději první pracovní den po dni ukončení dopravy odesílateli.

(5) Jsou-li vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky dopravovány přes jiný členský stát na daňové území České republiky pro účely podnikání často a pravidelně, může příslušný správce daně, za předpokladu sjednané dvoustranné dohody s tímto jiným členským státem, povolit zjednodušený postup odchylný od odstavců 2 až 4.

(6) Dojde-li během dopravy vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky a určených pro účely podnikání v jiném členském státě k jejich ztrátě nebo znehodnocení, postupuje se podle § 4 odst. 1 písm. d) a § 28 odst. 4, 5 a 10 obdobně. To neplatí, pokud se jedná o nepředvídatelnou ztrátu nebo znehodnocení.

(7) Správce daně poskytne příslušnému daňovému orgánu členského státu, ve kterém má být doprava ukončena, informaci o vzniku povinnosti daň přiznat a zaplatit na daňovém území České republiky.

(8) Zjistí-li se na daňovém území České republiky, že během dopravy vybraných výrobků došlo k jejich nepředvídatelné ztrátě nebo znehodnocení, správce daně poskytne příslušnému daňovému orgánu členského státu, ve kterém má být doprava ukončena, informaci o této skutečnosti.

K § 31

1. V tomto paragrafu je zopakována (podobně jako v § 30) povinnost dopravy vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v České republice se zjednodušeným přepravním dokladem.

2. Dále je zde popsán postup pro vystavování zjednodušeného průvodního dokladu a jeho oběh. Vybrané výrobky musí doprovázet vyhotovení č. 2 a 3 zjednodušeného průvodního dokladu.

3. K 1. dubnu 2010 byly do tohoto paragrafu doplněny odst. 6, 7 a 8. Tyto odstavce vymezují postup pro případ, že na daňovém území České republiky dojde v průběhu dopravy vybraných výrobků k jejich ztrátě či znehodnocení, s výjimkou nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení.

4. Jestliže se zjistí, že ke ztrátě či znehodnocení došlo na daňovém území České republiky nebo není možné určit, kde ke ztrátě či znehodnocení došlo, vzniká z těchto vybraných výrobků povinnost přiznat daň v České republice. O vzniku této povinnosti bude správce daně informovat příslušný daňový orgán členského státu určení.

5. Aplikací tohoto ustanovení vzniká nelogická situace, kdy je daň z vybraných výrobků přiznána v České republice dvakrát.

6. Jestliže se následně v průběhu 3 let ode dne vydání zjednodušeného průvodního dokladu zjistí, že ke ztrátě či znehodnocení nedošlo nebo k nim došlo v jiném členském státě, vzniká nárok na vrácení daně zaplacené podruhé na daňovém území České republiky.

Související ustanovení:

§ 3 písm. f) – osvobození od daně, § 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 4 odst. 5 – množství pro osobní spotřebu, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně

§ 32

Doprava vybraných výrobků pro osobní spotřebu

(1) Vybrané výrobky, které byly uvedeny do volného daňového oběhu v jiném členském státě a které fyzické osoby nabyly v tomto členském státě pro osobní spotřebu a jsou jimi dopravované na daňové území České republiky, jsou osvobozeny od daně. Tyto výrobky lze přijímat a užívat bez povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

(2) Při posouzení, zda vybrané výrobky jsou určeny pro podnikání nebo pro osobní spotřebu, správce daně vezme v úvahu zejména

a) skutečnost, zda fyzická osoba je podnikatelem a z jakých důvodů vybrané výrobky nabyla,

b) místo, kde se vybrané výrobky nacházejí, nebo způsob dopravy,

c) doklady k vybraným výrobkům,

d) množství a povahu vybraných výrobků.

(3) Dá-li si fyzická osoba dopravit vybrané výrobky z jiného členského státu na daňové území České republiky, považují se tyto vybrané výrobky za vybrané výrobky nabyté pro účely podnikání s výjimkou drobných zásilek neobchodního charakteru zasílaných fyzickými osobami fyzickým osobám. Při posouzení, zda se jedná o drobnou zásilku neobchodního charakteru, se použije ustanovení odstavce 2 a § 4 odst. 5 obdobně. Vybrané výrobky, které jsou obsahem drobné zásilky neobchodního charakteru, jsou osvobozeny od daně a lze je přijímat bez povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

(4) Za množství vybraných výrobků pro osobní spotřebu pro účely tohoto ustanovení se považuje množství uvedené v § 4 odst. 5.

(5) Správce daně může rozhodnout o tom, že za vybrané výrobky určené pro osobní spotřebu lze považovat i větší množství, než je uvedené v odstavci 4, pokud to vyplyne z posouzení skutečností uvedených v odstavci 2.

K § 32

1. Tento paragraf vymezuje daňový režim u vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě, které tam fyzická osoba nabyla pro osobní spotřebu a přepravila na daňové území České republiky anebo které si fyzická osoba nechala dopravit na daňové území České republiky.

K odst. 1 a 2

2. Vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě, které tam fyzická osoba nabyla a přepravila na daňové území České republiky, jsou osvobozeny od daně za podmínky, že jsou určeny pro osobní spotřebu fyzické osoby.

3. Při posouzení této podmínky je nutno zohlednit skutečnosti uvedené v odst. 2. Nicméně k 1. dubnu 2010 bylo toto ustanovení doplněno v tom smyslu, že správce daně musí zohlednit zejména tyto hlavní skutečnosti. Jinak však má správce daně postupovat vždy podle konkrétního případu tak, aby bylo dosaženo základního cíle správy daně, tj. správného výběru daně. Tento postup předpokládá i směrnice v čl. 32 a umožňuje správci daně využít i jiné důkazy, že se nejedná o osobní spotřebu, než jsou uvedeny v § 32 odst. 2.

4. Jednou z hlavních podmínek je množství přepravovaných vybraných výrobků (viz komentář k odst. 4 a 5).

5. Pro tyto vybrané výrobky není nutné povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně (viz komentář k § 13 až 13c). Vybrané výrobky nemusí být doprovázeny ani daňovým dokladem ve smyslu § 5 ani dokladem o osvobození ve smyslu § 6.

6. K otázce aplikace tohoto osvobození se vyjádřil SDEU, ve kterém došel k následujícímu závěru:

Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ve znění směrnice Rady 92/108/EHS ze dne 14. prosince 1992, musí být vykládána v tom smyslu, že pokud stejně jako ve věci v původním řízení nabude jednotlivec nejednající při výkonu svého povolání a neusilující o dosažení zisku v prvním členském státě pro uspokojení svých potřeb i potřeb dalších jednotlivců výrobky podléhající spotřební dani, které byly v tomto členském státě propuštěny pro domácí spotřebu, a nechá je přepravit do druhého členského státu na svůj účet přepravní společností usazenou v tomto druhém státě, použije se článek 7 této směrnice, a nikoli její článek 8, takže se spotřební daň vyměří i v tomto státě. Podle čl. 7 odst. 6 uvedené směrnice se v takovém případě vrátí spotřební daň zaplacená v tomto prvním členském státě plátci v souladu s jejím čl. 22 odst. 3. (C 5/05 Joustra)

7. K otázce způsobu dopravy, která je rovněž jedním z kritérií, se vyjádřil SDEU takto:

(1) Článek 9 odst. 3 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ve znění směrnice Rady 92/108/EHS ze dne 14. prosince 1992, neumožňuje, aby topná nafta nabytá v jiném členském státě jednotlivcem pro vlastní potřebu a jím přepravená do uvedeného členského státu spotřeby obecně podléhala spotřební dani ve členském státě spotřeby bez ohledu na způsob, jímž tento jednotlivec uskutečňuje tuto dopravu.

(2) Doprava 3 000 l topné nafty ve třech nádržích běžně nazývaných „velké nádrže pro volně ložené zboží“ naložených v malém nákladním vozidle, uskutečněná jednotlivcem, představuje „neobvyklý způsob dopravy“ ve smyslu čl. 9 odst. 3 směrnice 92/12, ve znění směrnice 92/108.

(3) Článek 7 odst. 4 směrnice 92/12, ve znění směrnice 92/108, nebrání tomu, aby právní předpis členského státu určení, v němž existuje daňová povinnost ke spotřební dani, jak to umožňuje čl. 9 odst. 3 této směrnice, uložil všem jednotlivcům, kteří nabyli sami a pro vlastní potřebu topnou naftu v jiném členském státě, kde bylo toto zboží propuštěno pro domácí spotřebu, a kteří sami uvedené zboží přepravili do tohoto členského státu určení „neobvyklým způsobem dopravy“ ve smyslu uvedeného čl. 9 odst. 3, aby zřídili záruku k zajištění platby spotřební daně a měli u sebe průvodní doklad, jakož i důkaz o zřízení této záruky.

(C-330/05 Granberg)

K odst. 3

8. Od daně jsou osvobozeny i vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě, které fyzické osobě na daňové území České republiky zaslala jiná fyzická osoba a které jsou obsahem drobné zásilky neobchodního charakteru.

9. Při posouzení této podmínky se postupuje obdobně jako při určení, zda se jedná o vybrané výrobky určené pro osobní spotřebu ve smyslu odst. 1 a 2.

10. Jestliže se nebude jednat o drobnou zásilku neobchodního charakteru, má příjemce takto dopravovaných vybraných výrobků povinnost postupovat způsobem uvedených v § 29 a vybrané výrobky musí být doprovázeny zjednodušeným průvodním dokladem (viz komentář k § 30).

K odst. 4 a 5

11. Jednou z hlavních skutečností, kterou musí celní úřad posoudit při určení, zda se jedná o vybrané výrobky určené pro osobní spotřebu, resp. drobnou zásilku neobchodního charakteru, je množství přepravovaných vybraných výrobků.

12. Za takové množství musí být vždy považováno množství vybraných výrobků uvedených v § 4 odst. 5. To ale automaticky neznamená, že vybrané výrobky přepravované v množství nepřesahující hodnoty uvedené v § 4 odst. 5 budou považovány za vybrané výrobky určené pro osobní spotřebu či drobnou zásilku neobchodní povahy.

13. Na druhé straně i při větším množství přepravovaných vybraných výrobků může celní úřad s přihlédnutím k dalším okolnostem konkrétního případu rozhodnout, že se ještě jedná o vybrané výrobky určené pro osobní spotřebu nebo drobnou zásilku neobchodní povahy (například zasílání tichých vín do soukromé sbírky, fonotéky).

14. K této otázce se vyjádřil NSS v rozsudku 6 Afs 73/2014-86 takto:

(23) Pro konkretizaci množství vybraných výrobků pro osobní spotřebu odkazuje § 32 odst. 4 zákona o spotřebních daních na § 4 odst. 5 citovaného zákona. Jak bylo již výše uvedeno, v tomto ustanovení je konkrétně pro minerální oleje stanoveno, že „se za množství vybraných výrobků pro osobní spotřebu považuje množství, které nepřesahuje u minerálních olejů, s výjimkou zkapalněných ropných plynů dopravovaných v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně, množství dopravované v běžných nádržích (§ 63 odst. 2) zvýšené o 20 l.“ Krajský soud, jenž se ztotožnil s názorem žalovaného i celního úřadu, z uvedeného dovozuje, že pokud stěžovatel převáží minerální oleje v nádobách v úložném prostoru, nelze je považovat za určené pro osobní spotřebu, neboť minerální oleje nepřepravuje v běžné nádrži (viz § 63 odst. 2 zákona o spotřebních daních). Nejvyšší správní soud však uvedený závěr považuje za nesprávný, neboť krajský soud „směšuje“ dvě odlišná kritéria, tedy množství vybraných výrobků [§ 32 odst. 2 písm. d) zákona o spotřebních daních] a způsob dopravy [§ 32 odst. 2 písm. b) zákona o spotřebních daních]. Je nutné upozornit, že § 32 odst. 4 ve spojení s § 4 odst. 5 a § 63 odst. 2, ostatně stejně jako i § 32 odst. 5 zákona o spotřebních daních, regulují množství vybraných výrobků, tedy se vztahují (toliko) ke kritériu § 32 odst. 2 písm. d) citovaného zákona. Dle Nejvyššího správního soudu tak nelze z konkretizovaného kritéria množství dovodit povolený, resp. nepovolený způsob dopravy.

(24) Ustanovení § 4 odst. 5 zákona o spotřebních daních se přitom s ohledem na svůj obsah týká pouze takových vybraných výrobků, které se používají jako pohonné hmoty motorových dopravních prostředků nebo jako zdroj energie pro dopravované pracovní stroje či pro, klimatizační, chladírenská a jiná podobná zařízení instalovaná na něm či jím přepravovaná. Jeho účelem je jasně vymezit, jaké nejvyšší množství vybraných výrobků se v těchto specifických případech, tedy při jejich užívání jako pohonných hmot či zdroje energie pro přepravovaná doprovodná zařízení, považuje za množství pro osobní spotřebu. Pravidlo je to ve své podstatě jednoduché a logické – plná standardní nádrž plus dvacet litrů navíc (například v kanystru).

(25) U jiných vybraných výrobků, zejména minerálních olejů užívaných k vytápění stacionárních objektů, tedy typicky u topné nafty, však zákonodárce žádné takovéto pomocné pravidlo jako u pohonných hmot pro motorové dopravní prostředky a zdrojů energie doprovodných zařízení nestanovil. Znamená to, že při posouzení, k čemu je např. topná nafta určena (zda pro podnikání, anebo pro osobní spotřebu), bude třeba zvážit všechny rozhodné okolnosti, a to zejména pomocí indikátorů demonstrativně vyjmenovaných v § 32 odst. 2 zákona o spotřebních daních. Nejvyšší správní soud proto na základě uvedeného konstatuje, že krajský soud i celní orgány nesprávně posoudily případ stěžovatele, neboť při aplikaci § 32 odst. 2 písm. d) zákona o spotřebních daních považovaly kritérium způsobu dopravy topného oleje přepravovaného mimo běžnou nádrž za rozhodující a s automaticky nastupujícím následkem spočívajícím v posouzení vybraných výrobků jako topného oleje pro podnikání. Tím však své závěry založily na nesprávné úvaze o § 32 odst. 4 ve spojení s § 4 odst. 5 a § 63 odst. 2 zákona o spotřebních daních, přičemž ovšem tato ustanovení se vztahují k množství vybraných výrobků, tedy ke kritériu § 32 odst. 2 písm. d) citovaného zákona, nikoliv ke způsobu dopravy (jenž je kritériem odlišným).

…

(30) Výše uvedená unijní právní úprava vychází ve vztahu k soukromým osobám, které přepravují zboží podléhající spotřební dani pro vlastní potřebu, z obecné zásady stanovující, že spotřební daň má být vyměřena pouze v členském státě, kde bylo dané zboží nabyto (srov. čl. 32 odst. 1 směrnice 2008/118/ES a čl. 8 směrnice 92/12/EHS). Z této zásady mohly státy využít ve vztahu k topným produktům výjimku, a to takovým způsobem, že i přes výše uvedenou obecnou zásadu mohl stát stanovit spotřební daň v členském státě spotřeby v případě, že soukromá osoba či na její účet byl přepravován topný olej neobvyklým způsobem. V případě topných olejů je pak neobvyklý způsob dopravy definován jako přeprava „jiná než cisternovými vozidly použitými jménem oborových hospodářských subjektů“. Uvedená výjimka musí být jako každá výjimka vykládána restriktivně a neumožňuje, aby dovozy topné nafty uskutečněné jednotlivcem pro vlastní potřebu podléhaly spotřební dani i v členském státě spotřeby, bez ohledu na použitý způsob přepravy (rozsudek Granberg, C-330/05, EU: C:2007:679, bod 30 a 31).

(31) S argumentem žalovaného, že zákonodárce neměl v úmyslu vůbec připustit příhraniční dovoz topné nafty pro osobní spotřebu v rámci EU, neboť v členských státech se režimy zdanění topné nafty různí, tedy nelze souhlasit. Volný pohyb zboží mezi členskými státy je v rámci EU jedním z jejích základních pravidel a hodnot a omezit jej je možno pouze v případech, které vyplývají z unijního práva nebo jsou s ním v souladu. Z ustanovení čl. 32 odst. 1 směrnice 2008/118/ES je jasně patrné, že příhraniční přeprava zboží podléhajícího spotřební dani nabytého soukromými osobami pro jejich vlastní potřebu a jimi přepravovaného z jednoho členského státu do druhého je zásadně přípustná a že omezena může být pouze v rámci pravidel vymezených přímo směrnicí či takových, která v mezích možností stanovených směrnicí určí samotné jednotlivé členské státy.

(32) Český zákonodárce nevyužil možnosti stanovit uvedenou výjimku vztahující se k topným olejům, na základě níž by bylo možno považovat tyto topné oleje i přesto, že jsou pro osobní spotřebu, ale nejsou „řádně“ přepravovány, za podléhající spotřební dani v členském státě spotřeby. Proto platí, že u zboží podléhajícího spotřební dani nabytého soukromými osobami pro jejich vlastní potřebu a jimi přepravovaného z jednoho členského státu do druhého vzniká povinnost ke spotřební dani vždy pouze v členském státě, v němž bylo zboží podléhající spotřební dani nabyto.

(33) V dalším řízení proto bude muset žalovaný pečlivě posoudit, zda se v případě stěžovatele jedná o topný olej pro osobní spotřebu, a to s ohledem na (všechna) kritéria stanovená v § 32 odst. 2 [mezi nimiž je ostatně zmíněn i způsob dopravy, nicméně jako samostatný neurčitý pojem pod písm. b)] a případně přihlédnout i k § 32 odst. 5 citovaného zákona.

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – osvobození od daně, § 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 4 odst. 3 – množství pro osobní spotřebu, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně

Evropské právní předpisy:

čl. 32 Směrnice

Judikatura evropských soudů:

C-216/11 Evropská komise v. Francouzská republika

1) Francouzská republika tím, že použila čistě množstevní kritérium pro posouzení, zda je tabák pocházející z jiného členského státu v držení fyzických osob pro obchodní účely, jakož i tím, že toto kritérium uplatnila na osobní automobil (nikoliv na osobu) a celkově na veškeré tabákové výrobky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, a zejména z jejích článků 8 a 9.

§ 33

Zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky

(1) Povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká na daňovém území České republiky, pokud jsou vybrané výrobky, které byly uvedeny do volného daňového oběhu v jiném členském státě, zasílány osobou mající místo pobytu nebo sídlo v tomto jiném členském státě nebo na účet takové osoby osobě s místem pobytu nebo sídlem na daňovém území České republiky, která nepodniká ani nevykonává jinou samostatnou hospodářskou činnost.

(2) Osoba, která vybrané výrobky zasílá z jiného členského státu na daňové území České republiky osobě podle odstavce 1, ustanoví pro splnění této povinnosti zástupce pro zasílání vybraných výrobků.

(3) Zástupcem pro zasílání vybraných výrobků může být pouze osoba se sídlem nebo místem pobytu na daňovém území České republiky, která není totožná s osobou, které jsou vybrané výrobky zasílány.

(4) Zástupce pro zasílání vybraných výrobků je daňovým subjektem.

(5) Ustanovení o zasílání vybraných výrobků se nevztahují na vybrané výrobky, které jsou obsahem drobné zásilky neobchodního charakteru.

K § 33

1. Novela účinná k 1. lednu 2015 přinesla výrazné přeskupení a úpravy pro režim „zasílání vybraných výrobků“, které, mimo jiné, souvisí i se zavedením nové koncepce v povolovacích řízeních obecně. Zatímco v zákoně ve znění platném do 31. prosince 2014 bylo zasílání vybraných výrobků regulováno § 33 a 33a, došlo výše uvedenou novelou k jejich následnému rozčlenění:

a) základní ustanovení (viz § 33),

b) podmínky pro vydání povolení (viz § 33a až 33d),

c) úprava podmínek pro zasílání vybraných výrobků z jiného členského státu na daňové území České republiky (viz §33e až 33j),

d) úprava podmínek pro zasílání vybraných výrobků z České republiky do jiného členského státu Evropské unie (viz § 33k a 33l).

2. Režim zasílaní vybraných výrobků se nevztahuje na vybrané výrobky, které jsou obsahem drobné zásilky neobchodního charakteru.

K odst. 1 a 2

3. Tento paragraf vymezuje pojem zasílání vybraných výrobků z jiných členských států do České republiky podléhajících spotřební dani v České republice.

4. Tato ustanovení se vztahují na zasílání vybraných výrobků, které:

a) jsou uvedeny do volného daňového oběhu v jiném členském státě,

b) jsou zasílány osobou se sídlem nebo bydlištěm v jiném členském státě nebo na její účet,

c) jsou určeny pro osobu se sídlem nebo bydlištěm na daňovém území České republiky, která nepodniká ani nevykonává jinou samostatnou hospodářskou činnost, a

d) nejsou obsahem drobné zásilky neobchodního charakteru (viz odst. 4 tohoto paragrafu).

5. Povinnost přiznat a zaplatit daň v České republice u vybraných výrobků odesílaných z jiných členských států vzniká v České republice. Daň je povinna přiznat osoba odesílající vybrané výrobky, a to prostřednictvím stanoveného zástupce.

6. Jestliže by příjemce podnikal nebo vykonával jinou samostatnou hospodářskou činnost a nejednalo by se o drobnou zásilku neobchodního charakteru zasílanou fyzickou osobou fyzické osobě, je nutno postupovat dle § 29.

K odst. 3 a 4

7. Zástupcem může být jen osoba, která plní následující podmínky:

a) nemá sídlo na daňovém území České republiky (sídlem se rozumí adresa, pod kterou je právnická osoba zapsaná v obchodním rejstříku),

b) nemá místo pobytu na daňovém území České republiky ve smyslu ustanovení § 3 písm. p),

c) není totožná s osobou, které jsou vybrané výrobky zasílány, tj. nejedná se o zákazníka, kterému jsou vybrané výrobky zasílány.

8. Zástupce se stává daňovým subjektem, a tudíž nabývá všechna práva a povinnosti související se správným zjištěním a stanovením spotřební daně ze zasílaných vybraných výrobků.

K odst. 5

9. V případě, že v rámci neobchodního styku mezi dvěma fyzickými osobami dochází k dopravě vybraných výrobků z jiného členského státu Evropské unie na daňové území České republiky, nejedná se o zasílání vybraných výrobků ve smyslu komentovaného paragrafu.

Související ustanovení:

§ 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 3 písm. s) – ztráta a znehodnocení, § 4 odst. 1 písm. h) – plátce daně, § 9 odst. 3 písm. i) – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 21 – zajištění daně, § 28 – porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy, § 32 – doprava vybraných výrobků pro osobní spotřebu, § 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 33b – podmínky pro vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33c – povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33d – zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední, § 33e – postup při zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33f – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33g – daňové přiznání v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33h – použití zajištění daně pro účely zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33i – evidence vedená zástupcem pro zasílání vybraných výrobků, § 33j – potvrzení související se zasíláním vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33k – zasílání vybraných výrobků na území jiného státu, § 33l – doprava vybraných výrobků zasílaných na území jiného členského státu

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 33a

Zástupce pro zasílání vybraných výrobků

(1) Zástupce pro zasílání vybraných výrobků může vykonávat svou činnost pouze na základě pravomocného povolení pro zasílání vybraných výrobků.

(2) V případě, kdy dojde k nahrazení dosavadního povolení pro zasílání vybraných výrobků novým, lze vykonávat činnost zástupce pro zasílání vybraných výrobků na základě nového povolení ode dne jeho oznámení.

K § 33a

1. Základní podmínkou pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně je povolení, které nabylo právní moci. Povolení musí být tedy oznámeno (doručeno) žadateli o povolení a musí uplynout lhůta pro odvolání (popř. se žadatel vzdal práva na odvolání).

2. Výjimku představuje situace, kdy je dosavadní povolení nahrazeno novým povolením. V tomto případě lze vybrané výrobky osvobozené od daně přijímat na základě nového povolení již od okamžiku jeho oznámení (doručení), aby byla zachována kontinuita účinnosti povolení (ke stejnému okamžiku zanikne původní ustanovení).

3. Vzhledem k tomu, že ustanovený zástupce má status daňového subjektu, je to zástupce, který podává návrh na vydání povolení pro zasílání vybraných výroků. Žádost podá svému místně příslušnému správci daně.

Související ustanovení:

§ 33b – podmínky pro vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33c – povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33d – zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 33b

Podmínky pro vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků

Podmínkami pro vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků jsou

a) bezdlužnost a

b) plná moc s úředně ověřeným podpisem pro účely zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky.

K § 33b

1. Obecné podmínky pro vydání povolení uvedené v § 43c se v případě zasílání vybraných výrobků na území České republiky neuplatní. Pro vydání tohoto povolení tak stačí, aby zástupce prokázal pouze svoji bezdlužnost a společně s návrhem na vydání povolení předložil plnou moc s úředně ověřeným podpisem osoby, která ho ustanovila tímto zástupcem.

2. Podmínky pro splnění bezdlužnosti jsou vymezeny v § 43f. Samotný návrh na vydání povolení se řídí obecnými podmínkami vymezenými v § 43b.

Související ustanovení:

§ 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 33c – povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33d – zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43f – bezdlužnost

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 33c

Povolení pro zasílání vybraných výrobků

Správce daně rozhodne o návrhu na vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků ve lhůtě 30 dnů ode dne podání tohoto návrhu, popřípadě ode dne odstranění jeho vad nebo pochybností o správnosti nebo úplnosti údajů v něm uvedených.

K § 33c

1. Jedná se o speciální úpravu vůči § 43i odst. 2, které stanoví obecnou 60denní lhůtu pro vydání povolení. Zbývající odstavce § 43i se uplatní i pro vydání tohoto povolení (viz komentář k § 43i).

Související ustanovení:

§ 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 33b – podmínky pro vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33d – zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 33d

Zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední

Správce daně zruší povolení pro zasílání vybraných výrobků rovněž, pokud zástupce pro zasílání vybraných výrobků po dobu 3 po sobě jdoucích kalendářních měsíců nevykonává činnost, která je předmětem povolení.

K § 33d

1. Obecné důvody pro zrušení povolení jsou obsaženy v § 43m. Ustanovení § 33d obsahuje další důvod pro zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední nad rámec § 43m, který je vlastní pouze pro zasílání vybraných výrobků na území České republiky.

2. Správce daně zruší povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední také pokud zástupce pro zasílání vybraných výrobků po dobu 3 po sobě jdoucích kalendářních měsíců nevykonává svou činnost, na kterou bylo povolení vydáno. V případě naplnění této podmínky je správce daně povinen povolení zrušit, neexistuje již tedy možnost správního uvážení ze strany správce daně týkající se posouzení důvodnosti či bezdůvodnosti nečinnosti.

3. Vzhledem k tomu, že neexistuje možnost zhojit splnění této podmínky, domníváme se, že by správce daně neměl ani poskytnout lhůtu pro splnění podmínek ve smyslu § 43m odst. 1, ani poskytnout odklad zrušení povolení ve smyslu § 43n. Proti rozhodnutí o zrušení se lze odvolat, ale odvolání nemá odkladný účinek. Odvolání by zřejmě mohlo mít úspěch pouze v případě, že by zástupce byl schopen prokazatelně doložit, že k zasílání vybraných výrobků ve skutečnosti došlo, ale zástupce je nevykázal v daňovém přiznání.

Související ustanovení:

§ 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 33b – podmínky pro vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33c – povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 43m – zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 33e

Postup při zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky

(1) Zástupce pro zasílání vybraných výrobků je povinen před každým odesláním vybraných výrobků z jiného členského státu

a) oznámit správci daně

1. 1. název, popřípadě obchodní označení, druh a množství zasílaných vybraných výrobků v měřicích jednotkách; název vybraného výrobku musí být uveden dostatečně přesným termínem, který umožní zjištění totožnosti vybraného výrobku tak, aby bylo možné jednoznačně stanovit, jaká sazba daně je pro tento výrobek stanovena,

2. 2. jméno, sídlo nebo místo pobytu a daňové identifikační číslo, bylo-li přiděleno, osoby, které jsou vybrané výrobky zasílány, a

b) poskytnout zajištění daně.

(2) Výše zajištění daně odpovídá výši daně za množství zasílaných vybraných výrobků, pokud by tyto vybrané výrobky byly uvedeny do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky.

(3) Zajištění daně se poskytuje složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně.

K § 33e

1. Ustanovení 33e až 33i vymezují povinnosti zástupce související se zasíláním vybraných výrobků na území České republiky. Ustanovení 33a vymezuje povinnosti zástupce, které má vůči správci daně ještě před odesláním vybraných výrobků z jiného členského státu.

K odst. 1

2. Ještě před tím, než dojde k odeslání vybraných výrobků z jiného členského státu, tj. prakticky ještě před zahájením přepravy, musí zástupce oznámit svému místně příslušnému správci daně údaje o zasílaných vybraných výrobcích a o příjemci zasílaných vybraných výrobků. Název výrobku musí být natolik dostatečně přesný, aby z něho mohla být určena odpovídající sazba spotřební daně.

3. Zástupce je rovněž povinen poskytnout zajištění daně v plné výši složením nebo převodem peněžních prostředků na depozitní účet tohoto správce daně. Zajištění daně se následně použije na úhradu splatné daně.

Související ustanovení:

§ 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 33f – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33g – daňové přiznání v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33h – použití zajištění daně pro účely zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33i – evidence vedená zástupcem pro zasílání vybraných výrobků

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 33f

Vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky

(1) Zástupce pro zasílání vybraných výrobků je povinen po přijetí vybraných výrobků osobou, které jsou vybrané výrobky zasílány, na daňovém území České republiky daň přiznat a zaplatit.

(2) Pokud zástupce pro zasílání vybraných výrobků nesplní povinnosti uvedené v § 33e odst. 1, přechází povinnost daň přiznat a zaplatit na osobu, která zaslané vybrané výrobky přijala.

(3) Dojde-li během dopravy vybraných výrobků zasílaných na daňové území České republiky z jiného členského státu k jejich ztrátě nebo znehodnocení, postupuje se podle § 4 odst. 1 písm. d) a § 28 odst. 4, 5 a 10 obdobně. To neplatí, pokud se jedná o nepředvídatelnou ztrátu nebo znehodnocení.

K § 33f

K odst. 1 a 2

1. Plátcem daně je v souladu s § 4 odst. 1 písm. h) ustanovený zástupce pro zasílání vybraných výrobků na území České republiky. Povinnost přiznat a zaplatit daň vzniká okamžikem přijetí vybraných výrobků příjemcem a zástupce vykáže tuto daň v daňovém přiznání za kalendářní měsíc, ve kterém vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit (viz komentář k § 18).

2. Vzhledem k textaci § 33g odst. 1 musí daňový zástupce podat na každou jednotlivou zásilku 1 daňové přiznání, jestliže mu správce daně nepovolí zahrnout více zásilek přijatých v 1 kalendářním měsíci do 1 daňového přiznání (viz komentář k § 33g).

3. Jestliže zástupce neplní povinnosti uvedené v § 33e (tj. neposkytne ještě před odesláním požadované informace nebo nezajistí daň), přechází daňová povinnost na osobu, která zaslané vybrané výrobky přijala. Pro přechod povinnosti přiznat daň postačí i nesplnění například oznamovací povinnosti.

4. V souladu s § 4 odst. 1 písm. h) se příjemce vybraných výrobků stává plátcem i v případě, pokud osoba, která zasílá vybrané výrobky z jiného členského státu, neustanoví zástupce pro zasílání.

5. Jestliže povinnost přiznat daň přechází na příjemce vybraných výrobků, vykáže příjemce tuto daň v daňovém přiznání za zdaňovací období, ve kterém vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit.

K odst. 3

6. Jestliže se zjistí, že ke ztrátě či znehodnocení vybraných výrobků zasílaných z daňového území České republiky do jiného členského státu, s výjimkou nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení (viz komentář k § 3 odst. s), došlo na daňovém území České republiky, nebo není možné určit, kde ke ztrátě či znehodnocení došlo, vzniká z těchto vybraných výrobků povinnost přiznat daň v České republice. O vzniku této povinnosti bude správce daně informovat příslušný daňový orgán členského státu určení.

7. Plátcem daně je v souladu s § 4 odst. 1 písm. d) osoba, která poskytla zajištění daně, tj. zástupce pro zasílání vybraných výrobků. Jestliže nebyl ustanoven tento zástupce nebo zástupce neposkytl zajištění, plátcem se opět stává příjemce zasílaných vybraných výrobků. Správce daně by ve smyslu § 4 odst. 1 písm. d) mohl požadovat úhradu i od osob, které se na porušení podílely, pokud si byly porušení vědomy nebo si ho vědomy být měly.

8. Jestliže se následně v průběhu 3 let ode dne vydání zjednodušeného průvodního dokladu zjistí, že ke ztrátě či znehodnocení nedošlo nebo k nim došlo v jiném členském státě, vzniká nárok na vrácení daně zaplacené podruhé na daňovém území České republiky.

Související ustanovení:

§ 3 písm. s) – ztráta a znehodnocení, § 4 odst. 1 písm. d) a h) – plátce daně, § 28 – porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy, § 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 33e – postup při zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33g – daňové přiznání v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33h – použití zajištění daně pro účely zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33i – evidence vedená zástupcem pro zasílání vybraných výrobků

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 33g

Daňové přiznání v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky

(1) Pokud se jedná o opakované zasílání vybraných výrobků, na návrh zástupce pro zasílání vybraných výrobků může správce daně rozhodnout, že vybrané výrobky přijaté v jednom zdaňovacím období mohou být zahrnuty do jednoho daňového přiznání.

(2) K daňovému přiznání je zástupce pro zasílání vybraných výrobků povinen připojit doklad potvrzující, že daň za zasílané vybrané výrobky byla zaplacena v členském státě, ze kterého byly odeslány.

K § 33g

1. Při opakovaném zasílání vybraných výrobků v rámci jednoho kalendářního měsíce může daňový zástupce požádat správce daně o povolení zahrnout všechny odesílané vybrané výrobky do jednoho daňového přiznání. Jestliže daňový zástupce o tento souhlas nepožádá nebo ho celní úřad odmítne vydat, musí daňový zástupce podat na každou jednotlivou zásilku jedno daňové přiznání.

2. K daňovému přiznání musí zástupce vždy přiložit doklad potvrzující, že daň ve vztahu ke všem vybraným výrobkům uvedeným v tomto daňovém přiznání byla zaplacena v členském státě odeslání. Jestliže se plátcem daně stane dle § 33f odst. 2 příjemce zasílaných výrobků, tato povinnost se na něho samozřejmě nevztahuje.

Související ustanovení:

§ 3 písm. s) – ztráta a znehodnocení, § 4 odst. 1 písm. d) a h) – plátce daně, § 28 – porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy, § 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 33e – postup při zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33f – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33h – použití zajištění daně pro účely zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33i – evidence vedená zástupcem pro zasílání vybraných výrobků

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 33h

Použití zajištění daně pro účely zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky

(1) Dnem splatnosti daně zajištění daně zaniká a zajištěná částka se převede na úhradu této daně.

(2) Správce daně vrátí vratitelný přeplatek bez žádosti do 5 pracovních dnů od jeho vzniku, pokud vznikl v důsledku

a) zániku zajištění daně, nebo

b) nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení, ke které došlo během dopravy vybraných výrobků zasílaných na daňové území České republiky z jiného členského státu.

K § 33h

1. Zatímco obecné ustanovení § 43q stanoví, jakým způsobem bude použito zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, ustanovení komentovaného paragrafu vymezuje postup, jak naložit se zajištěním daně, které je zástupce při zasílání vybraných výrobků povinen poskytnout dle § 33e odst. 2 a 3, při uhrazení splatné daně.

K odst. 1

2. Na rozdíl od právní úpravy platné do 31. prosince 2014 se zajištění daně poskytnuté zástupcem pro zasílání vybraných výrobků „automaticky“ použije na úhradu splatné daně. Dnem splatnosti daně (obecná lhůta je 40. den po skončení zdaňovacího období, viz komentář k § 18 odst. 5) zajištění zaniká a bez dalšího se použije na úhradu spotřební daně za zaslané vybrané výrobky.

K odst. 2

3. Pokud vznikl daňovému subjektu vratitelný přeplatek v důsledku zániku zajištění, daně, správce daně vrátí takto vzniklý přeplatek do 5 dnů od jeho vzniku (tj. ode dne splatnosti daně).

4. Jestliže během dopravy vybraných výrobků zasílaných na daňové území České republiky z jiného členského státu dojde k nepředvídatelné ztrátě nebo znehodnocení, nevzniká z takto ztracených či znehodnocených vybraných výrobků povinnost přiznat a zaplatit daň, čímž nemohla nastat ani splatnost daně. V tomto případě bude zajištění rovněž vráceno. Otázkou je, od jakého okamžiku se bude počítat 5denní lhůta pro vrácení daně – zřejmě od okamžiku, kdy bude správci daně doloženo, že došlo k nepředvídatelné ztrátě nebo znehodnocení.

5. O vrácení tohoto přeplatku není potřeba výslovně žádat.

Související ustanovení:

§ 3 písm. s) – ztráta a znehodnocení, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 33e – postup při zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33f – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33g – daňové přiznání v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33i – evidence vedená zástupcem pro zasílání vybraných výrobků

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 33i

Evidence vedená zástupcem pro zasílání vybraných výrobků

(1) Zástupce pro zasílání vybraných výrobků je povinen vést evidenci o přijatých vybraných výrobcích a o osobách, kterým byly vybrané výrobky zasílány.

(2) Evidence musí obsahovat údaje uvedené v § 33e odst. 1 písm. a).

K § 33i

1. K dalším povinnostem zástupce pro zasílání vybraných výrobků patří vedení evidence o přijatých vybraných výrobcích a jejich příjemcích v následujícím rozsahu:

a) dostatečně přesný název, popřípadě obchodní označení zasílaných vybraných výrobků umožňující jednoznačně stanovit sazbu daně,

b) druh a množství zasílaných vybraných výrobků v měřicích jednotkách,

c) jméno, sídlo nebo místo pobytu a daňové identifikační číslo (bylo-li přiděleno) příjemce zasílaných vybraných výrobků.

2. Na evidenci vedenou zástupcem se nevztahují ustanovení vymezující podmínky pro vedení evidence u jiných typů povolení (viz komentář k § 37 až 40).

Související ustanovení:

§ 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 33b – podmínky pro vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33c – povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33d – zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední, § 33e – postup při zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33f – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33g – daňové přiznání v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33h – použití zajištění daně pro účely zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 33j

Potvrzení související se zasíláním vybraných výrobků na daňové území České republiky

(1) Po zaplacení daně z přijatých vybraných výrobků zaslaných na daňové území České republiky správce daně na žádost osoby, která daň zaplatila, vydá pro účely vrácení daně v členském státě, ze kterého byly vybrané výrobky odeslány, potvrzení o zaplacení této daně.

(2) Dojde-li během dopravy vybraných výrobků zasílaných na daňové území České republiky z jiného členského státu k jejich nepředvídatelné ztrátě nebo znehodnocení, správce daně na žádost zástupce pro zasílání vybraných výrobků vydá pro účely vrácení daně v členském státě, ze kterého byly vybrané výrobky odeslány, potvrzení o této skutečnosti.

K § 33j

1. Toto ustanovení vychází z předpokladu, že osoba odesílající vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu by měla mít nárok na vrácení daně zaplacené v členském státě odeslání, přičemž jednou z podmínek bude zaplacení daně v České republice. Proto umožňuje daňovému zástupci požádat celní úřad o vydání potvrzení o zaplacení daně, a to jak v případě, že daň zaplatil daňový zástupce, tak příjemce vybraných výrobků, a rovněž v případě, že povinnost přiznat daň vznikla z důvodu ztráty nebo znehodnocení vybraných výrobků ve smyslu § 33f odst. 3, či došlo ke ztrátě nebo znehodnocení v důsledku prokazatelně nepředvídatelné a neodvratitelné události, kdy povinnost přiznat daň nevzniká [viz § 3 písm. s)].

Související ustanovení:

§ 3 písm. s) – ztráta a znehodnocení, § 4 odst. 1 písm. d) a h) – plátce daně, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 28 – porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy, § 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 33b – podmínky pro vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33c – povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33d – zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední, § 33e – postup při zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33f – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33g – daňové přiznání v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33h – použití zajištění daně pro účely zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33i – evidence vedená zástupcem pro zasílání vybraných výrobků

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 33k

Zasílání vybraných výrobků na území jiného členského státu

(1) Osoba s místem pobytu nebo sídlem na daňovém území České republiky může zaslat vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky osobě se sídlem nebo s místem pobytu na území jiného členského státu, která nepodniká ani nevykonává jinou samostatnou hospodářskou činnost, pokud to před odesláním vybraných výrobků písemně oznámí svému místně příslušnému správci daně a v oznámení uvede název a množství zasílaných vybraných výrobků a členský stát určení.

(2) Osoba zasílající vybrané výrobky podle odstavce 1 je povinna vést evidenci o zasílaných vybraných výrobcích a je povinna prokázat splnění podmínek pro zasílání vybraných výrobků do jiného členského státu stanovených tím státem, do kterého jsou vybrané výrobky zasílány.

K § 33k

1. Zatímco ustanovení § 33e až 33j vymezovala různé povinnosti a práva související se zasíláním zboží z jiného členského státu na území České republiky, § 33k a 33l vymezují postupy pro opačný případ, kdy jsou vybrané výrobky ve volném daňovém oběhu zasílány do jiného členského státu.

2. Osoba se sídlem nebo místem pobytu zasílající vybrané výrobky uvedené do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky osobám se sídlem nebo bydlištěm v jiném členském státě je povinna:

a) oznámit svému místně příslušnému správci daně před odesláním vybraných výrobků název, množství zasílaných vybraných výrobků a členský stát, kam budou vybrané výrobky zaslány,

b) vést evidenci o zasílaných vybraných výrobcích,

c) prokázat splnění podmínek pro zasílání vybraných výrobků stanovených členským státem, kam jsou vybrané výrobky zasílány.

Související ustanovení:

§ 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 33l – doprava vybraných výrobků zasílaných na území jiného členského státu

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 33l

Doprava vybraných výrobků zasílaných na území jiného členského státu

(1) Dojde-li během dopravy vybraných výrobků zasílaných z daňového území České republiky do jiného členského státu k jejich ztrátě nebo znehodnocení, postupuje se podle § 4 odst. 1 písm. d) a § 28 odst. 4, 5 a 10 obdobně. To neplatí, pokud se jedná o nepředvídatelnou ztrátu nebo znehodnocení.

(2) Dojde-li během dopravy vybraných výrobků zasílaných z daňového území České republiky do jiného členského státu k jejich ztrátě nebo znehodnocení, správce daně poskytne příslušnému orgánu členského státu, ve kterém má být doprava zasílaných vybraných výrobků ukončena, informaci o vzniku povinnosti daň přiznat a zaplatit na daňovém území České republiky.

(3) Dojde-li během dopravy vybraných výrobků zasílaných z daňového území České republiky do jiného členského státu k jejich nepředvídatelné ztrátě nebo znehodnocení, správce daně poskytne příslušnému orgánu členského státu, ve kterém má být doprava ukončena, informaci o této skutečnosti.

K § 33l

1. Tento paragraf vymezuje postup pro případ, že dojde v průběhu dopravy vybraných výrobků zasílaných do jiného členského státu k jejich ztrátě či znehodnocení.

2. Jestliže se zjistí, že ke ztrátě či znehodnocení vybraných výrobků zasílaných z daňového území České republiky do jiného členského státu, s výjimkou nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení, došlo na daňovém území České republiky, nebo není možné určit, kde ke ztrátě či znehodnocení došlo, vzniká z těchto vybraných výrobků povinnost přiznat daň v České republice. O vzniku této povinnosti bude správce daně informovat příslušný daňový orgán členského státu určení.

3. Jestliže se následně v průběhu 3 let ode dne vydání zjednodušeného průvodního dokladu zjistí, že ke ztrátě či znehodnocení nedošlo nebo k nim došlo v jiném členském státě, vzniká nárok na vrácení daně zaplacené podruhé na daňovém území České republiky.

Související ustanovení:

§ 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 3 písm. s) – ztráta a znehodnocení, § 28 – porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy, § 33k – zasílání vybraných výrobků na území jiného členského státu

Evropské právní předpisy:

čl. 36 Směrnice

§ 34

Dovoz vybraných výrobků

Jsou-li vybrané výrobky dováženy na daňové území České republiky a nejsou-li uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně nebo do režimu s podmíněným osvobozením od cla, daň je vybírána za podmínek stanovených celními předpisy.

K § 34

1. Jestliže nejsou dovážené vybrané výrobky uvedeny do režimu s podmíněným osvobozením od cla nebo nejsou v okamžiku jejich propuštění do celního režimu volný oběh uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně, vyměří spotřební daň z těchto dovážených vybraných výrobků celní úřad dle podmínek stanovených celními předpisy.

Související ustanovení:

§ 3 písm. b) – dovoz, § 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 4 odst. 1 písm. b) – plátce daně, § 9 odst. 2 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 35

zrušen

§ 36

Prodej za ceny bez daně

(1) Vybrané výrobky lze prodávat fyzické osobě při jejím bezprostředním výstupu z daňového území Evropské unie za ceny bez daně pouze

a) na základě pravomocného povolení k prodeji za ceny bez daně,

b) v části tranzitního prostoru mezinárodního letiště vymezené v povolení k prodeji za ceny bez daně nebo na palubě letadla během letu a

c) po ověření, že její cílová stanice je ve třetí zemi nebo na třetím území.

(2) V případě, kdy dojde k nahrazení dosavadního povolení k prodeji za ceny bez daně novým, lze vybrané výrobky prodávat na základě nového povolení ode dne jeho oznámení.

(3) V případě povolení k prodeji za ceny bez daně je místně příslušným správcem daně správce daně místně příslušný mezinárodnímu letišti.

(4) Vybrané výrobky lze dodávat do prostor podle odstavce 1 nebo na paluby letadel pouze v režimu podmíněného osvobození od daně. Takto dodané vybrané výrobky se považují za umístěné v režimu podmíněného osvobození od daně až do doby jejich prodeje.

(5) Držitel povolení k prodeji za ceny bez daně je povinen zajistit, aby při prodeji vybraných výrobků byly na prodejním dokladu vyznačeny tyto údaje:

a) číslo letu,

b) druh vybraných výrobků,

c) množství vybraných výrobků a

d) cena.

K § 36

1. Tento paragraf vymezuje základní podmínky, za kterých mohou být vybrané výrobky prodávány v tranzitním prostoru mezinárodních letišť a na palubách letadel během letu. K 1. lednu 2015 doznal tento paragraf značných změn, a to v souvislosti se změnou koncepce v povolovacích řízeních. Podmínky a postupy pro vydání tohoto povolení obsažené v tomto ustanovení byly k 1. lednu 2015 z tohoto paragrafu vyjmuty. Počínaje tímto datem jsou obecné podmínky pro vydání povolení a jeho existenci specifikovány v § 43a až 43q. Pouze odchylky či výjimky z těchto obecných ustanovení jsou vymezeny přímo v relevantních částech zákona týkajících se daného typu povolení. V případě povolení k prodeji za ceny bez daně se jedná o ustanovení § 36a (dodatečné podmínky stanovené v povolení) a § 36b (speciální úprava pro případ zrušení povolení na návrh držitele povolení).

K odst. 1, 2 a 3

2. Vybrané výrobky mohou být prodávány v tranzitním prostoru mezinárodních letišť a na palubách letadel během letu pouze na základě povolení, které nabylo právní moci. Povolení tedy musí být oznámeno (doručeno) žadateli o povolení a musí uplynout lhůta pro odvolání (popř. se žadatel vzdal práva na odvolání). Výjimku představuje situace, kdy je dosavadní povolení nahrazeno novým povolením. V tomto případě lze vybrané výrobky osvobozené od daně přijímat na základě nového povolení již od okamžiku jeho oznámení (doručení), aby byla zachována kontinuita účinnosti povolení (ke stejnému okamžiku zanikne původní ustanovení).

3. Povolení vydá správce daně, kterým je celní úřad místně příslušný mezinárodnímu letišti, a to i v případě prodeje na palubách letadel během letu, která odlétala z tohoto letiště.

4. Vybrané výrobky mohou být prodávány za ceny bez daně pouze fyzickým osobám, jejichž cílová stanice je mimo daňové území Evropské unie. Nehledě na změnu textace zákona by dle názoru autorů mělo být možné vybrané výrobky prodat bez daně i fyzické osobě, která cestuje do třetí země nebo na třetí území, i když tato cesta zahrnuje mezipřistání na letišti v jiném členském státě. Dle důvodové zprávy k novele zákona účinné k 1. dubnu 2010, která tuto možnost zavedla, by však délka tohoto mezipřistání neměla překročit dobu potřebnou z přepravních důvodů a mezipřistání nesmí vést k přerušení cesty.

K odst. 4

5. Vybrané výrobky určené pro „bezdaňový“ prodej lze na letiště dodávat pouze v režimu podmíněného osvobození od daně.

6. Vybrané výrobky umístěné v tranzitním prostoru mezinárodních letišť či na palubách letadel jsou považovány za umístěné v režimu podmíněného osvobození od daně až do doby jejich prodeje. To mimo jiné také znamená, že ztráta takových výrobků je považována za vyjmutí z režimu podmíněného osvobození od daně a je možno použít příslušná ustanovení o vzniku povinnosti daň přiznat a zaplatit a o plátci daně.

K odst. 5

7. Počínaje 1. lednem 2015 je držitel povolení povinen na prodejním dokladu vyznačovat, kromě čísla letu, druhu vybraných výrobků a ceny, také množství vybraných výrobků. Porušení této povinnosti může vést ke zrušení povolení (viz komentář k § 43m).

Související ustanovení:

§ 3 písm. e) – podmíněné osvobození od daně, § 36a – povolení k prodeji za ceny bez daně, § 36b – prodej vybraných výrobků za ceny bez daně mezi držiteli povolení k prodeji za ceny bez daně

Evropské právní předpisy:

čl. 14 Směrnice

§ 36a

Povolení k prodeji za ceny bez daně

Správce daně v povolení k prodeji za ceny bez daně stanoví rovněž část tranzitního prostoru mezinárodního letiště, kde lze prodávat vybrané výrobky za ceny bez daně.

K § 36a

1. „Obecné“ náležitosti rozhodnutí o návrhu na vydání povolení jsou obsaženy v § 43i. Kromě těchto náležitostí musí rozhodnutí správce daně vymezovat také část tranzitního prostoru mezinárodního letiště, kde lze prodávat vybrané výrobky za ceny bez spotřební daně. Vydané povolení k prodeji za ceny bez daně „automaticky“ umožňuje tento prodej na palubách letadel, jestliže jsou splněny podmínky vymezené v § 36 odst. 1.

Související ustanovení:

§ 36 – prodej za ceny bez daně, § 36b – prodej vybraných výrobků za ceny bez daně mezi držiteli povolení k prodeji za ceny bez daně, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení

Evropské právní předpisy:

čl. 14 Směrnice

§ 36b

Prodej vybraných výrobků za ceny bez daně mezi držiteli povolení k prodeji za ceny bez daně

Držitel povolení k prodeji za ceny bez daně může vybrané výrobky přijaté za ceny bez daně prodat za ceny bez daně jinému držiteli tohoto povolení, pokud

a) podal žádost o zrušení tohoto povolení,

b) správce daně s tímto prodejem souhlasí a

c) k tomuto prodeji dojde do dne nabytí právní moci rozhodnutí o zrušení povolení.

K § 36b

1. „Obecné“ povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení jsou vymezeny v § 43p a 43q. Ustanovení komentovaného paragrafu umožňuje držiteli povolení za podmínek zde stanovených prodat vybrané výrobky za cenu bez daně jinému držiteli tohoto povolení. Podmínky jsou následující:

a) držitel povolení podal žádost o zrušení povolení (oproti právní úpravě platné do 31. prosince 2014 není podmínkou ukončení podnikatelské činnosti),

b) správce daně souhlasí s prodejem,

c) prodej se uskuteční před tím, než rozhodnutí o zrušení povolení nabude právní moci.

Související ustanovení:

§ 36 – prodej za ceny bez daně, § 36a – povolení k prodeji za ceny bez daně, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Evropské právní předpisy:

čl. 14 Směrnice

§ 37

Evidence v podniku na výrobu vybraných výrobků

(1) Provozovatel daňového skladu podle § 19 odst. 2 písm. a) je povinen vést evidenci vybraných výrobků

a) vyrobených nebo zpracovaných v podniku na výrobu vybraných výrobků,

b) převzatých do podniku na výrobu vybraných výrobků,

c) vydaných z podniku na výrobu vybraných výrobků,

d) použitých pro vlastní spotřebu,

e) přijatých v místě přímého dodání,

f) vydaných z místa přímého dodání.

(2) V evidenci podle odstavce 1 musí být v členění podle jednotlivých druhů vybraných výrobků uvedeny

a) obchodní názvy vybraných výrobků, množství v měřicích jednotkách a datum výroby nebo zpracování vybraných výrobků,

b) obchodní názvy vybraných výrobků, množství v měřicích jednotkách a datum přijetí vybraných výrobků a identifikační údaje dodavatele; u vybraných výrobků dovezených též identifikační údaje deklaranta,32) je-li deklarant jinou osobou než provozovatel daňového skladu, označení celního úřadu, kde proběhlo celní řízení, včetně data propuštění dovezených vybraných výrobků do režimu volného oběhu, nebo je-li u nich možné uplatnit nárok na vrácení daně podle § 14 odst. 1 písm. b), § 54 odst. 2 a § 78 odst. 6 a 7; místo přímého dodání, je-li toto místo odlišné od místa daňového skladu,

c) obchodní názvy vybraných výrobků, množství v měřicích jednotkách, datum a účel použití vybraných výrobků provozovatelem daňového skladu pro vlastní spotřebu, pro spotřebu členů jeho společně hospodařící domácnosti a osob jemu blízkých, jeho zaměstnanců, členů, společníků a členů jejich společně hospodařících domácností a osob jim blízkých,

d) obchodní názvy vybraných výrobků, množství v měřicích jednotkách a datum vydání vybraných výrobků a identifikační údaje příjemce; pokud vybrané výrobky převzal dopravce, který není příjemcem, musí být v evidenci uvedeny i identifikační údaje dopravce; místo přímého dodání, je-li toto místo odlišné od místa daňového skladu,

e) obchodní názvy vybraných výrobků a množství v měřicích jednotkách vybraných výrobků vyvezených, datum jejich propuštění do režimu vývozu, označení celního úřadu, kde proběhlo celní řízení, a identifikační údaje deklaranta,

f) údaje, které jsou uvedeny v dokladech podle § 27, § 27a, § 27b nebo § 27f, pokud tyto údaje již nejsou uvedeny podle písmen a) až e).

(3) Zápis do evidence po výrobě, zpracování, vydání nebo použití vybraných výrobků musí být učiněn ve lhůtě stanovené správcem daně. Zápis do evidence po převzetí vybraných výrobků musí být učiněn bezodkladně po ukončení jejich dopravy.

(4) Evidence se uchovává po dobu 10 let od konce kalendářního roku, ve kterém byla tato evidence vyhotovena.

(5) Provozovatel daňového skladu je povinen vést evidenci vybraných výrobků ve

a) struktuře, kterou zveřejní správce daně způsobem umožňujícím dálkový přístup, a

b) formátu, který zveřejní správce daně způsobem umožňujícím dálkový přístup, pokud vede tuto evidenci elektronicky.

32) § 107 zákona č. 13/1993 Sb., ve znění zákona č. 113/1997 Sb. a zákona č. 1/2002 Sb.

Čl. 5 a čl. 64 Nařízení Rady č. 2913/1992/EHS, kterým se vydává celní zákoník Společenství.

K § 37

1. Novela zákona účinná k 1. lednu 2015 přinesla významnou změnu i do vedení evidence, kterou musí vést držitelé různých typů povolení vydaných dle tohoto zákona. Počínaje tímto datem musí být evidence vedena ve struktuře stanovené správcem daně a rovněž ve formátu XML, jestliže je evidence vedena elektronicky (viz doplněný odst. 5).

K odst. 1 až 4

2. Jednou z povinností provozovatele daňového skladu je vedení daňové evidence, kterou provozovatel daňového skladu musí uchovávat po dobu 10 let od konce kalendářního roku, ke kterému se evidence vztahuje.

3. Tento paragraf vymezuje minimální náležitosti a členění této daňové evidence pro daňové sklady, ve kterých probíhá i výroba vybraných výrobků. V návaznosti na možnost dodání vybraných výrobků do místa přímého dodání musí být v daňové evidenci k 1. dubnu 2010 odděleně evidovány vybrané výrobky dopravené v režimu podmíněného osvobození do místa přímého dodání a z tohoto místa vydané.

4. V návaznosti na zavedení elektronického systému pro účely dopravy vybraných výrobků musí být evidovány údaje z elektronických průvodních dokladů, oznámení o přijetí vybraných výrobků, oznámení o vývozu vybraných výrobků a náhradních dokladů v případě nepřístupnosti elektronického systému.

5. Rovněž se stanoví jednoznačná povinnost bezodkladného zápisu přijatých vybraných výrobků do daňové evidence.

6. Správce daně může v povolení k provozování daňového skladu stanovit i další podmínky vedení daňové evidence.

7. Náležitosti a rozsah daňové evidence daňového skladu, kde neprobíhá výroba, jsou uvedeny v § 38.

K odst. 5

8. Počínaje 1. lednem 2015 musí být evidence daňového výrobního skladu vedena ve struktuře stanovené správcem daně. Tuto strukturu zveřejňuje správce daně na webových stránkách Celní správy České republiky. Jestliže je evidence vedena elektronicky, musí být vedena též ve formátu zveřejněném správcem daně.

9. Struktura evidence stanovená správcem daně je jednotná pro všechny následující typy předmětných povolení:

a) povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně (viz § 13 až 13c),

b) povolení k provozování daňového skladu (viz § 19a až 20),

c) povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků (viz § 22 až 22b),

d) povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků (viz § 23a až 23d).

10. Tato struktura evidence se analogicky vztahuje také na oprávněného odesílatele, který dopravuje vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně z místa dovozu do daňového skladu (viz komentář k § 3 písm. k).

11. Vzhledem k odlišnostem mezi jednotlivými typy povolení logicky dochází k tomu, že držitelé těchto povolení nebudou vyplňovat všechny kolonky evidence.

Související ustanovení:

§ 19 odst. 2 – podmíněné osvobození od daně, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 38

Evidence ve skladu vybraných výrobků

(1) Provozovatel daňového skladu podle § 19 odst. 2 písm. b) je povinen vést evidenci vybraných výrobků

a) převzatých do skladu vybraných výrobků,

b) zpracovaných nebo použitých pro vlastní spotřebu provozovatele daňového skladu,

c) vydaných ze skladu vybraných výrobků,

d) přijatých v místě přímého dodání,

e) vydaných z místa přímého dodání.

(2) Pro vedení evidence platí § 37 odst. 2 písm. b) až f), odst. 3 až 5 obdobně.

K § 38

1. Tento paragraf vymezuje minimální náležitosti a členění daňové evidence pro daňové sklady, ve kterých dochází „jen“ ke skladování, zpracování, přijímání nebo odesílání vybraných výrobků, tj. ve kterých neprobíhá výroba vybraných výrobků.

2. Tyto náležitosti a členění jsou definovány odkazem na § 37, přičemž jediný rozdíl spočívá v tom, že součástí daňové evidence v tomto „skladovacím“ daňovém skladu logicky nejsou vybrané výrobky vyráběné v daňovém skladu.

3. Počínaje 1. lednem 2015 musí být evidence takovéhoto daňového skladu vedena ve struktuře stanovené správcem daně. Tuto strukturu zveřejňuje správce daně na webových stránkách Celní správy České republiky. Jestliže je evidence vedena elektronicky, musí být vedena též ve formátu zveřejněném správcem daně (viz komentář k § 37 odst. 5).

Související ustanovení:

§ 19 odst. 2 – podmíněné osvobození od daně, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 37 – evidence v podniku na výrobu vybraných výrobků

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 39

Evidence vedená oprávněným příjemcem

(1) Oprávněný příjemce je povinen vést evidenci vybraných výrobků přijatých a vydaných.

(2) Pro vedení evidence platí § 37 odst. 2 písm. b) až f), odst. 3 až 5 obdobně.

K § 39

1. Jednou z povinností oprávněného příjemce je vedení daňové evidence. Tato povinnost se vztahuje jak na oprávněného příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků (viz komentář k § 22 až 22b), tak na oprávněného příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků (viz komentář k § 23 až 23d). Tyto náležitosti a členění jsou definovány odkazem na § 37, přičemž je samozřejmě nutno zohlednit odlišný daňový režim oprávněného příjemce, který nemůže vybrané výrobky dál držet (skladovat) v režimu podmíněného osvobození od daně, protože přijetím vybraných výrobků ukončí dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně, a tím je uvede do volného daňového oběhu.

2. Počínaje 1. lednem 2015 musí být evidence oprávněného příjemce vedena ve struktuře stanovené správcem daně. Tuto strukturu zveřejňuje správce daně na webových stránkách Celní správy České republiky. Jestliže je evidence vedena elektronicky, musí být vedena též ve formátu zveřejněném správcem daně (viz komentář k § 37 odst. 5).

3. Správce daně může v povolení oprávněného příjemce stanovit i další podmínky vedení daňové evidence.

Související ustanovení:

§ 19 odst. 2 – podmíněné osvobození od daně, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23b – povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23d – použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 37 – evidence v podniku na výrobu vybraných výrobků

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 39a

Evidence vedená oprávněným odesílatelem

(1) Oprávněný odesílatel uvedený v § 3 písm. k) je povinen vést evidenci vybraných výrobků přijatých k dopravě z místa dovozu a vybraných výrobků, u kterých byla doprava z místa dovozu ukončena.

(2) V evidenci podle odstavce 1 musí být v členění podle jednotlivých druhů vybraných výrobků uvedeny

a) obchodní názvy vybraných výrobků přijatých k dopravě z místa dovozu, množství v měřicích jednotkách a datum zahájení dopravy,

b) obchodní názvy vybraných výrobků, u kterých byla doprava z místa dovozu ukončena, množství v měřicích jednotkách a datum ukončení dopravy.

(3) Pro vedení evidence platí § 37 odst. 3 až 5 obdobně.

K § 39a

1. V souvislosti se zrušením statusu daňového zástupce provozovatele daňového skladu z jiného členského státu byl původní text tohoto paragrafu k 1. dubnu 2010 zrušen a nahrazen ustanovením vymezujícím náležitosti a rozsah daňové evidence oprávněného odesílatele, který je oprávněn odesílat vybrané výrobky z místa dovozu v režimu podmíněného osvobození od daně [viz komentář k § 3 písm. k)].

2. Oprávněným odesílatelem může být jen provozovatel daňového skladu na daňovém území České republiky, takže vedle daňové evidence daňového skladu musí takový provozovatel vést i evidenci přijatých a vydaných pro dopravu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně. Samotný rozsah daňové evidence je definován odkazem na § 37.

3. Počínaje 1. lednem 2015 musí být evidence oprávněného odesílatele vedena ve struktuře stanovené správcem daně. Tuto strukturu zveřejňuje správce daně na webových stránkách Celní správy České republiky. Jestliže je evidence vedena elektronicky, musí být vedena též ve formátu zveřejněném správcem daně (viz komentář k § 37 odst. 5).

Související ustanovení:

§ 3 písm. k) – oprávněný odesílatel, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 37 – evidence v podniku na výrobu vybraných výrobků

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 40

Evidence vedená uživatelem

(1) Pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 53a), je uživatel povinen vést evidenci vybraných výrobků

a) převzatých,

b) použitých pro účely uvedené v povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně,

c) použitých pro jiné účely, než které jsou uvedeny v povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně,

d) odesílaných jinému uživateli,

e) vyrobených z převzatých vybraných výrobků.

(2) Pro vedení evidence platí § 37 odst. 2 písm. b) až e), odst. 3 až 5 obdobně.

K § 40

1. Povinnost vést daňovou evidenci se vztahuje i na osoby, které přijímají, užívají a případně dále prodávají dalším uživatelům vybrané výrobky osvobozené od daně. Výjimku představují osoby, které přijímají a užívají (a prodávají v případě odpadních olejů) minerální oleje uvedené v § 53 odst. 4 až 8 za podmínek v těchto odstavcích stanovených.

2. Členění daňové evidence je vymezeno v odst. 1. Samotný rozsah daňové evidence je definován odkazem na § 37.

3. Počínaje 1. lednem 2015 musí být evidence uživatele vedena ve struktuře stanovené správcem daně. Tuto strukturu zveřejňuje správce daně na webových stránkách Celní správy České republiky. Jestliže je evidence vedena elektronicky, musí být vedena též ve formátu zveřejněném správcem daně (viz komentář k § 37 odst. 5).

Související ustanovení:

§ 3 písm. j) – uživatel, § 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27f – náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 37 – evidence v podniku na výrobu vybraných výrobků, § 53a – evidence minerálních olejů osvobozených od daně

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 41

Pravomoci správce daně

(1) Správce daně může nařídit daňovému subjektu provedení inventury ve lhůtě stanovené správcem daně. O výsledku inventury informuje daňový subjekt správce daně následující pracovní den po jejím skončení.

(2) Úřední osoby mohou na základě předchozího oznámení za účelem výkonu správy daně být nepřetržitě přítomny v prostorách daňového subjektu, které jsou určeny pro účely podnikání.

(3) Správce daně zveřejní způsobem umožňujícím dálkový přístup seznam daňových subjektů. Tento seznam obsahuje tyto údaje:

a) obchodní firmu nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo daňového subjektu,

b) správce daně příslušného daňovému subjektu,

c) vybrané výrobky, které daňový subjekt vyrábí, zpracovává, skladuje, přijímá nebo odesílá,

d) datum vydání povolení k činnosti.

(4) Správce daně vrátí odebrané vzorky vybraných výrobků osobě, od které je získal, nejpozději do 60 dnů od jejich odebrání.

K § 41

1. V tomto ustanovení jsou upravena oprávnění správce daně, která jsou specifická pro správu spotřební daně a nejsou upravena v daňovém řádu.

K odst. 1

2. Povinnost plátce nebo uživatele provést inventuru vyplývá obecně z ustanovení upravujícího vydávání, zánik a zrušení příslušných povolení (§ 43p). Z oprávnění daných tímto ustanovením vyplývá pro správce daně možnost nařídit daňovému subjektu provedení inventury mimo případy uvedené výše, a to ve lhůtě, kterou tento správce daně stanoví. Místní příslušnost správce daně se řídí daňovým řádem. Daňový subjekt (plátce nebo uživatel) tak má povinnost provést inventuru dle nařízení správce daně (mimo případy, kdy provedení inventury nařizuje zákon) ve stanovené lhůtě a následující pracovní den po skončení inventury má povinnost informovat správce daně o jejím výsledku.

K odst. 2

3. V tomto ustanovení je upraveno oprávnění správce daně spočívající v nepřetržité přítomnosti jeho úředních osob v prostorách daňového subjektu, určených pro účely podnikání. Předpokladem nepřetržité přítomnosti je její potřebnost pro účely vykonávání správy spotřební daně, která je součástí oznámení správce daně daňovému subjektu o tom, že u něj bude nepřetržitá přítomnost zavedena.

4. Oprávnění k nepřetržité přítomnosti podle komentovaného ustanovení je třeba odlišovat od tzv. stálého daňového dozoru, upraveného v § 78 odst. 1 a 2. Stálý daňový dozor lze zavést pouze u lihovaru [§ 2 odst. 1 písm. l) a m) zákona o lihu], provádí se způsoby, jejichž demonstrativní výčet je uveden v § 78 odst. 2 s tím, že konkrétní způsob se uvádí v povolení k provozování daňového skladu – lihovaru. Zavedení stálého daňového dozoru a zajištění skladovacího zařízení úředními závěrami má ten důsledek, že není vyžadováno zajištění daně podle § 21 pro provozovaný daňový sklad. Oprávnění spočívající v nepřetržité přítomnosti úředních osob příslušného správce daně lze uplatnit nejen u plátce, ale i u uživatele, který má postavení daňového subjektu bez povinnosti se registrovat, a to bez ohledu na předmět daně. S nepřetržitou přítomností úředních osob však není spjat ten důsledek, že by plátce daně nemusel poskytovat zajištění daně.

K odst. 3

5. Nad rámec informační povinnosti stanovené správci daně obecně v § 56 daňového řádu je správcům spotřebních daní navíc stanovena povinnost zveřejnit seznam subjektů, které jsou nebo mají postavení daňových subjektů. Tento seznam zveřejňuje správce daně pouze způsobem umožňujícím dálkový přístup, tj. na internetových stránkách Celní správy České republiky. Komentované ustanovení obsahuje taxativní výčet údajů, které musí správce daně v rámci seznamu stanoveným způsobem zveřejňovat. Převážně se jedná o údaje týkající se spravovaných daňových subjektů, držitelů povolení podle tohoto zákona.

6. Jelikož s účinností zákona o Celní správě, ve znění zák. č. 407/2012 Sb., přešla od 1. ledna 2013 správa spotřební daně na 15 celních úřadů, kdy některé útvary nově vzniklých celních úřadů jsou umístěny na územních pracovištích, bude správce daně příslušný daňovému subjektu označován číselným označením, které má za stávající právní úpravy větší vypovídací hodnotu než samotná adresa celního úřadu.

K odst. 4

7. Pro případ vracení odebraných vzorků vybraných výrobků podle komentovaného ustanovení je stanovena 60denní lhůta, přičemž by měla odpadnout potřeba tuto lhůtu prodlužovat, jako je tomu v případě obecné úpravy v § 82 odst. 4 daňového řádu, kde lhůta pro vrácení odebraných vzorků činí 30 dnů. Vrácení odebraných vzorků je podmíněno tím, že v rámci expertízy nedošlo k jejich znehodnocení.

Související ustanovení:

§ 1 odst. 3 – předmět úpravy, § 3 – vymezení pojmů, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 36 – prodej za ceny bez daně, § 60a a 60c – povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 78 – omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro líh

Související předpisy:

daňový řád, – zákon o lihu, – zákon o Celní správě

§ 42

[Řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku]

(1) Správce daně zajistí vybrané výrobky, popřípadě i dopravní prostředek, který je dopravuje, jestliže zjistí, že

a) vybrané výrobky jsou dopravovány bez dokladu uvedeného v § 6, 27 a 27c, 30, 51, 100 nebo 100a s výjimkou uvedenou v § 50 odst. 8,

b) vybrané výrobky jsou dopravovány bez dokladu uvedeného v § 5,

c) údaje uvedené na dokladu podle písmene a) nebo b) jsou nesprávné nebo nepravdivé, nebo

d) doklad uvedený v písmenu a) nebo b) je pozměněný nebo padělaný.

(2) Nejedná-li se o vybrané výrobky pro osobní spotřebu nebo není-li prokázáno oprávněné nabytí vybraných výrobků za ceny bez daně, správce daně tyto vybrané výrobky zajistí, jestliže

a) jsou skladovány bez dokladu uvedeného v § 5,

b) údaje uvedené na dokladu podle písmene a) jsou nesprávné nebo nepravdivé, nebo

c) doklad uvedený v písmenu a) je pozměněný nebo padělaný.

(3) Zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku podle odstavce 1 nebo 2 provede správce daně, který jako první zjistí důvody pro zajištění, a sepíše o tom protokol. Stejnopis protokolu předá osobě, u níž byly vybrané výrobky zjištěny.

(4) Osoba, u níž byly vybrané výrobky zjištěny, vydá zajištěné vybrané výrobky nebo dopravní prostředek správci daně; odmítne-li jejich vydání, správce daně vybrané výrobky nebo dopravní prostředek odejme. Odnětí vybraných výrobků nebo dopravního prostředku se uvede do protokolu.

(5) Správce daně určí místo a způsob uskladnění zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku. Náklady na uskladnění zajištěných vybraných výrobků a dopravního prostředku hradí jejich vlastník, popřípadě osoba, u níž byly vybrané výrobky zjištěny, pouze v případě, že správce daně nebo celní ředitelství rozhodne o propadnutí nebo zabrání zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku.

K § 42

1. Toto ustanovení upravuje následky porušení povinností spočívajících v tom, že vybrané výrobky jako druhově určené komodity, které prakticky není možné jiným způsobem přesně identifikovat, musí být při jejich dopravě a skladování doprovázeny příslušnými doklady podle tohoto zákona případně podle přímo použitelných předpisů Evropské unie. Zákon přesně stanoví, ve kterých případech vybrané výrobky příslušnými doklady doprovázeny být nemusejí – například § 5 odst. 1 věta poslední.

K odst. 1

2. V tomto ustanovení je upraveno oprávnění správce daně rozhodnout o zajištění dopravovaných vybraných výrobků ve zde stanovených případech. Prvním důvodem pro zajištění dopravovaných vybraných výrobků je skutečnost, že vybrané výrobky jsou dopravovány bez příslušného dokladu, nestanoví-li zákon, že vybrané výrobky nemusí být dopravovány s předepsaným dokladem (§ 50 odst. 8). V tomto případě se jedná o doklad o osvobození od daně (§ 6), elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně (§ 27 – odesílání elektronického průvodního dokladu probíhá mezi dotčenými správci daně), doklad obsahující stejné údaje jako návrh elektronického průvodního dokladu (§ 26), je-li elektronický systém nedostupný (§ 27c), zjednodušený průvodní doklad (§ 30), doklady podle § 5 obsahující v případě minerálních olejů rovněž kód nomenklatury minerálního oleje, skutečnost, zda byly značkovány a barveny, popř. značkovány, podléhají-li této povinnosti, a v případě zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. f) a g) také doklad o zajištění daně (§ 51), doklady pro dopravu tichého vína (§ 93 odst. 3) podle nařízení 436/2009/ES [§ 100; totéž platí při dopravě tichého vína od malého prodejce vína (§ 100a odst. 1) do daňového skladu (§ 100a odst. 3)].

3. Druhým uvedeným důvodem pro zajištění dopravovaných vybraných výrobků je skutečnost, že vybrané výrobky jsou dopravovány, aniž by se jednalo o vybrané výrobky pro osobní spotřebu, bez dokladu uvedeného v § 5. Zákon stanoví, že zdanění vybraných výrobků do volného daňového oběhu již uvedených se prokazuje pouze tehdy, nejedná-li se o vybrané výrobky pro osobní spotřebu (§ 5 odst. 1 věta poslední). Co se považuje za množství vybraných výrobků pro osobní spotřebu, je stanoveno pro jednotlivé vybrané výrobky v § 4 odst. 5 a 6, přičemž k posouzení, zda se jedná o vybrané výrobky pro osobní spotřebu, nebo pro účely podnikání, se obdobně (tedy v plném rozsahu) použije též ustanovení § 32 odst. 2, 4 a 5 (tedy demonstrativní výčet skutečností, které se berou při posuzování v úvahu a možnost správce daně na místě rozhodnout, že i větší množství vybraných výrobků, než uvádí ustanovení § 4 odst. 5, je možno považovat za osobní spotřebu, pokud to vyplyne ze skutečností dle § 32 odst. 2).

4. Dalším důvodem pro zajištění dopravovaných vybraných výrobků je buď skutečnost, že údaje na dokladech uvedených v předchozích ustanoveních (odst. 1 a 2) jsou nesprávné nebo nepravdivé, nebo tento doklad je nepravý, pozměněný nebo padělaný. Tyto skutečnosti nebude vždy správce daně schopen posoudit na místě, proto postačí i pouhá pochybnost o skutečnostech, za nichž lze vybrané výrobky zajistit.

5. Oprávnění správce daně uvedené v tomto ustanovení se netýká jen dopravovaných vybraných výrobků, ale i dopravního prostředku, který dopravoval vybrané výrobky, u nichž je dán některý z důvodů pro jejich zajištění.

K odst. 2

6. Zde je upraveno oprávnění správce daně zajistit vybrané výrobky v množství nikoli pro osobní spotřebu (viz příslušný komentář k předchozímu odstavci), které však nejsou dopravovány, nýbrž skladovány, aniž by bylo prokázáno jejich zdanění, nebo způsob jejich oprávněného nabytí za ceny bez daně.

K odst. 3

7. V tomto ustanovení je upravena místní příslušnost k úkonům podle odst. 1 a 2. O zajištění dopravovaných nebo skladovaných vybraných výrobků je příslušný, za podmínek stanovených v odst. 1 nebo 2, rozhodnout správce daně, který zjistí důvody pro tento postup jako první. O zajištění vybraných výrobků, popřípadě i dopravního prostředku, musí být vždy sepsán protokol (náležitosti protokolu obecně jsou upraveny v § 60 odst. 3 daňového řádu), jehož stejnopis předá správce daně, který zajištění provádí, osobě, u níž byly vybrané výrobky zjištěny. Novelou zákona účinnou od 1. května 2011 bylo upuštěno od legislativní zkratky označení této osoby „kontrolovaná osoba“.

K odst. 4

8. Osobě, u níž byly vybrané výrobky zjištěny, je stanovena povinnost vybrané výrobky a dopravní prostředek vydat správci daně provádějícímu zajištění. Správce daně je oprávněn zajištěné věci osobě odejmout, odmítne-li je tato osoba vydat. Skutečnost, že zajištěné vybrané výrobky a dopravní prostředek nebyly dobrovolně vydány, nýbrž byly odňaty, musí být výslovně uvedena v protokolu podle předchozího odstavce.

K odst. 5

9. Oproti předcházející právní úpravě přináší novela zákona s účinností od 1. května 2011 změnu v povinnosti uhradit náklady na uskladnění vybraných výrobků a dopravního prostředku v tom smyslu, že tuto povinnost má vlastník vybraných výrobků (nebo dopravního prostředku), nebo osoba, u níž byly vybrané výrobky zjištěny, pouze v tom případě, bylo-li rozhodnuto o jejich propadnutí nebo uloženo zabrání.

Související ustanovení:

§ 4 – plátce daně, § 5 – prokázání zdanění vybraných výrobků, § 6 – prokázání oprávněného nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně, § 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 14 – vracení daně plátci, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 26 – návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození do daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 30 – zjednodušený průvodní doklad, § 32 – doprava vybraných výrobků pro osobní spotřebu, § 51 – prokázání zdanění minerálních olejů, § 78 – omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro líh, § 100 – doprava tichého vína v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 100a – malý výrobce vína, § 115 – porušení povinností při značení tabákových výrobků, § 134 – porušení zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků

§ 42a

[Rozhodnutí o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku]

(1) Účastníkem řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku je

a) osoba, u níž byly vybrané výrobky zjištěny,

b) osoba, která má věcné právo k zajištěným vybraným výrobkům nebo dopravnímu prostředku.

(2) Správce daně nebo celní ředitelství vydá nejpozději do 3 pracovních dní od vyhotovení protokolu podle § 42 odst. 3 rozhodnutí o zajištění. Správce daně v rozhodnutí uloží zákaz se zajištěnými vybranými výrobky nebo dopravním prostředkem jakýmkoli způsobem nakládat.

(3) Proti rozhodnutí o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku se lze odvolat nejpozději do 7 pracovních dní od jeho doručení.

K § 42a

1. S účinností od 1. května 2011 došlo k rozšíření účastníků řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku a řízení o zajištěných vybraných výrobcích. Shodně s dosavadní úpravou je účastníkem řízení osoba, u níž byly vybrané výrobky zjištěny, nově výslovně také osobou, která má věcné právo k zajištěným vybraným výrobkům nebo dopravnímu prostředku.

2. Tato úprava je pro subjekty přehlednější a zejména výhodnější, neboť přiznává práva účastníka řízení typicky například vlastníkovi vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, tj. zejména je-li příjemcem rozhodnutí ve smyslu § 101 odst. 3 a 5 daňového řádu, může se proti rozhodnutí bránit opravnými prostředky, nahlížet do spisu apod. Oproti dosavadní právní úpravě dochází k prodloužení lhůty pro vydání rozhodnutí o zajištění, a to tak, že rozhodnutí musí být vydáno nejpozději do 3 pracovních dnů od vyhotovení protokolu podle § 42 odst. 3.

3. Rozhodnutím o zajištění musí být vždy uložen zákaz jakýmkoli způsobem nakládat se zajištěnými vybranými výrobky nebo dopravním prostředkem (náležitosti rozhodnutí jsou obecně upraveny § 102 daňového řádu), přičemž nakládáním se rozumí jakékoli nakládání fyzické či právní, neboť je nutné zajistit neměnnost stavu pro účely následného rozhodnutí o propadnutí či zabrání nebo vrácení vybraných výrobků (příp. i dopravního prostředku) příslušné osobě.

4. Proti rozhodnutí o zajištění se lze odvolat nejpozději do 7 pracovních dnů od doručení rozhodnutí (neplatí tedy obecná lhůta 30 dnů ode dne doručení rozhodnutí stanovená § 109 odst. 4 daňového řádu). Podané odvolání nemá odkladný účinek (§ 109 odst. 5 daňového řádu), to znamená, že i přes podané odvolání může správce daně provádět řízení o zajištěných vybraných výrobcích, popř. rozhodnout o jejich propadnutí nebo zabrání.

Související ustanovení:

§ 42 – řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku

Související předpisy:

daňový řád

§ 42b

Řízení o zajištěných vybraných výrobcích nebo dopravním prostředku

(1) Správce daně, který rozhodl o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, bezodkladně zahájí řízení, jehož cílem je prokázání, zda s vybranými výrobky bylo nakládáno způsoby uvedenými v § 42 odst. 1 nebo 2 nebo zda dopravní prostředek takové výrobky dopravoval.

(2) Účastníkem řízení o zajištěných vybraných výrobcích nebo dopravním prostředku jsou osoby uvedené v § 42a odst. 1.

K § 42b

1. S účinností od 1. května 2011 se samostatně upravuje řízení o dalším osudu zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku. Cílem tohoto řízení je prokázání, zda s vybranými výrobky bylo nakládáno způsoby uvedenými v § 42 odst. 1 nebo 2, nebo zda dopravní prostředek takové vybrané výrobky dopravoval. V této fázi řízení se výrazně uplatňuje zásada součinnosti spočívající ve spolupráci daňového subjektu se správcem daně a opačně (§ 6 odst. 2 daňového řádu). Byla-li ze strany správce daně zpochybněna otázka řádného zdanění dopravovaných nebo skladovaných vybraných výrobků, případně oprávněného nabytí za ceny bez daně, je účastníkům řízení dána možnost zdanění, popř. oprávněné nabytí vybraných výrobků za ceny bez daně prokázat, a to zejména předložením příslušných dokladů. Výsledkem řízení o zajištěných vybraných výrobcích je buď uvolnění ze zajištění vybraných výrobků, popř. dopravního prostředku, který je dopravoval, nebo jejich propadnutí (popř. zabrání) ve prospěch státu.

Související ustanovení:

§ 42 – řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, § 42a – rozhodnutí o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku

Související předpisy:

daňový řád

§ 42c

Uvolnění zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku

(1) Správce daně rozhodne o uvolnění

a) zajištěných vybraných výrobků, pokud se prokáže, že s nimi nebylo nakládáno způsoby uvedenými v § 42 odst. 1 nebo 2, nebo

b) dopravního prostředku, pokud se prokáže, že s vybranými výrobky, které tento dopravní prostředek dopravoval, nebylo zacházeno způsoby uvedenými v § 42 odst. 1.

(2) Správce daně může rozhodnout o uvolnění dopravního prostředku, je-li hodnota dopravního prostředku ve zjevném nepoměru k výši daně, která měla být vyměřena z vybraných výrobků, které byly zajištěny.

(3) Uvolněné vybrané výrobky nebo dopravní prostředek se bez zbytečného odkladu vrátí osobě, u níž byly vybrané výrobky zjištěny. Nelze-li vybrané výrobky nebo dopravní prostředek této osobě vrátit, vrátí se vlastníkovi. Správce daně, který rozhodl o uvolnění zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, sepíše o jejich vrácení protokol.

K § 42c

1. Novela zákona účinná od 1. května 2011 opouští způsob rozhodování o zajištěných vybraných výrobcích a dopravním prostředku spočívající ve zrušení rozhodnutí o zajištění, prokáže-li se, že s vybranými výrobky nebylo nakládáno způsoby uvedenými v § 42 odst. 1 nebo 2 nebo že dopravní prostředek nedopravoval takové výrobky. Podle znění tohoto ustanovení bude výrokem rozhodnutí, že se vybrané výrobky nebo dopravní prostředek uvolňují ze zajištění, prokáže-li se, že s nimi nebylo nakládáno způsoby uvedenými v § 42 odst. 1 nebo 2, nebo že dopravní prostředek nedopravoval vybrané výrobky, s nimiž bylo zacházeno způsobem uvedeným v § 42 odst. 1.

2. Jelikož propadnutí vybraných výrobků, popř. i dopravního prostředku, je sankcí za porušení zákona, je správci daně umožněno rozhodnout o uvolnění ze zajištění dopravního prostředku, jestliže jeho hodnota je ve zjevném nepoměru k výši daně, která měla být vyměřena ze zajištěných vybraných výrobků. V podstatě se jedná o promítnutí pravidla o neuložení propadnutí věci v rámci správního trestání podle přestupkového zákona (§ 15 odst. 2 zákona o přestupcích). Vybrané výrobky a dopravní prostředek, které byly uvolněny ze zajištění, se bezodkladně vrátí osobě, u níž byly vybrané výrobky zjištěny. Nelze-li je vrátit této osobě, vrátí se jejich vlastníkovi. O fyzickém vrácení vybraných výrobků nebo dopravního prostředku sepíše správce daně protokol.

Související ustanovení:

§ 42 – řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku

Související předpisy:

daňový řád, – zákon o přestupcích

§ 42d

Propadnutí nebo zabrání zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku

(1) Pokud správce daně nerozhodne o uvolnění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, rozhodne o jejich

a) propadnutí v případě, že je vlastník těchto výrobků nebo dopravního prostředku znám, nebo

b) zabrání v ostatních případech.

(2) Vlastníkem propadnutých nebo zabraných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku je stát.

(3) S propadnutými nebo zabranými vybranými výrobky se naloží způsobem stanoveným zvláštními právními předpisy68) nebo se tyto výrobky zničí; propadnuté nebo zabrané tabákové výrobky se zničí vždy. Zničení vybraných výrobků se provede na náklady původního vlastníka, popřípadě osoby, u níž byly vybrané výrobky zjištěny.

68) Například zákon č. 219/2000 Sb., o majetku České republiky a jejím vystupování v právních vztazích, ve znění pozdějších předpisů.

Vyhláška č. 62/2001 Sb., o hospodaření organizačních složek státu a státních organizací s majetkem státu, ve znění vyhlášky č. 569/2006 Sb.

K § 42d

1. V tomto ustanovení je upraveno oprávnění rozhodnout o propadnutí vybraných výrobků, u nichž se prokáže, že s nimi bylo nakládáno některým ze způsobů uvedených v § 42 odst. 1 nebo 2, a případně i dopravního prostředku, který je dopravoval. Jednání spočívající v nakládání s vybranými výrobky některým ze způsobů uvedených v odst. 1 nebo 2 není v zákoně označeno jako přestupek nebo jiný správní delikt, naopak zjištění těchto skutečností vede k vyměření daně. Propadnutí v tomto případě, stejně jako součást sankce podle části šesté zákona, lze uložit pouze v případě, je-li znám vlastník věcí, jež mají být rozhodnutím prohlášeny za propadlé. Účastníkem řízení, příjemcem rozhodnutí, je v tomto případě už jen vlastník vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, a nikoli už osoba, u níž byly vybrané výrobky zjištěny.

2. Proti rozhodnutí o propadnutí je možno podat odvolání podle § 109 daňového řádu.

3. Pokud vlastník vybraných výrobků není znám, je možné rozhodnout pouze o ochranném opatření (zabrání vybraných výrobků, popř. i dopravního prostředku). Předpokladem je i v tomto případě skutečnost, že s vybranými výrobky bylo nakládáno některým ze způsobů uvedených v § 42 odst. 1 nebo 2, tj. nemohlo být rozhodnuto o uvolnění ze zajištění.

4. Dnem nabytí právní moci příslušného rozhodnutí přecházejí věci propadlé nebo zabrané podle tohoto zákona do vlastnictví státu. Postup při nakládání s věcí, kterou nabude stát rozhodnutím správního orgánu, obecně upravuje zákon o majetku ČR. Podle § 11 odst. 1 písm. a) tohoto zákona v případě propadlých nebo zabraných výrobků, které jsou předmětem spotřební daně, a s dopravními prostředky, které propadly nebo byly zabrány v souvislosti s porušením právních předpisů upravujících správu spotřebních daní, přísluší hospodaření celním orgánům. Pravidla nakládání s majetkem blíže upravuje prováděcí vyhláška č. 62/2001 Sb., o hospodaření organizačních složek státu a státních organizací s majetkem státu, ve znění vyhlášky č. 569/2006 Sb. Právní úprava tak umožňuje využít některé vybrané výrobky přímo pro potřeby organizačních složek státu, namísto jejich prodeje v dražbě či jejich zničení, čímž dojde i k úspoře finančních prostředků – zejména v případě propadnutí či zabrání pohonných hmot. Celní orgány mohou na náklady původního vlastníka nebo osoby, u níž byly vybrané výrobky zjištěny, nechat propadnuté nebo zabrané vybrané výrobky zničit. Propadnuté nebo zabrané tabákové výrobky musí být zničeny vždy.

Související ustanovení:

§ 42 – řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku

Související předpisy:

daňový řád, – zákon o majetku ČR, – vyhláška č. 62/2001 Sb., o hospodaření organizačních složek státu a státních organizací s majetkem státu, ve znění vyhlášky č. 569/2006 Sb.

§ 42e

Náhrada nákladů

(1) Náhradu nákladů za uskladnění zajištěných vybraných výrobků a dopravního prostředku v řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku stanoví správce daně nejpozději do 120 dní od právní moci rozhodnutí o propadnutí nebo zabrání vybraných výrobků nebo dopravního prostředku.

(2) Náhradu nákladů na zničení nebo fyzickou likvidaci vybraných výrobků předepíše správce daně rozhodnutím nejpozději do 60 dní ode dne zničení nebo fyzické likvidace těchto vybraných výrobků.

(3) Náhrada nákladů podle odstavců 1 a 2 je splatná nejpozději do 30 dní od právní moci rozhodnutí o předepsání náhrady nákladů k úhradě.

(4) Náhrada nákladů je příjmem státního rozpočtu.

K § 42e

1. Samostatně se upravuje náhrada nákladů za skladování a zničení vybraných výrobků či dopravních prostředků. Zákon stanoví lhůtu pro rozhodnutí správce daně o stanovení nákladů za uskladnění zajištěných vybraných výrobků a dopravního prostředku, a to nejpozději do 60 dnů od právní moci rozhodnutí o propadnutí nebo zabrání vybraných výrobků nebo dopravního prostředku. Podstatnou je skutečnost, že ke stanovení nákladů za uskladnění zajištěných vybraných výrobků musí ve stanovené lhůtě dojít pravomocně. Toto s ohledem na 30denní lhůtu pro podání odvolání nebude ve všech případech úspěšné.

2. Pro vydání rozhodnutí, jímž správce daně předepíše původnímu vlastníkovi nebo osobě, u níž byly vybrané výrobky zjištěny, náhradu nákladů za zničení nebo fyzickou likvidaci vybraných výrobků podle § 42d odst. 3, je stanovena lhůta nejpozději 60 dnů ode dne zničení nebo fyzické likvidace vybraných výrobků.

3. Splatnost náhrady nákladů za skladování a zničení vybraných výrobků je stanovena lhůtou nejpozději 30 dnů od nabytí právní moci rozhodnutí o předepsání náhrady nákladů. Proti rozhodnutí podle § 42e odst. 1 i 2 se lze odvolat (§ 109 daňového řádu) a podané odvolání má odkladný účinek. To znamená, že lhůta splatnosti náhrady nákladů počíná běžet až ode dne nabytí právní moci příslušného rozhodnutí.

Související ustanovení:

§ 42 – řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, § 42d – propadnutí nebo zabrání zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku

Související předpisy:

daňový řád

Související judikatura:

NSS 7 Afs 69/2007-85:

Vlastnické právo samo o sobě tedy není vůbec rozhodné pro posouzení, vůči komu bude směřovat rozhodnutí o zajištění vybraných výrobků; zcela zde postačí i jen určení subjektu, u něhož byly tyto výrobky zjištěny, a prokázání, že s nimi bylo nakládáno některým z nedovolených způsobů uvedených v § 42 odst. 1 zákona o spotřebních daních (při dopravě) či podle § 42 odst. 2 citovaného zákona (při skladování). V případě konečného rozhodnutí o osudu těchto výrobků je vlastnictví relevantní, neboť je-li vlastník znám, rozhoduje se o jejich propadnutí a v opačném případě o zabrání.

(…)

Z povahy věci však plyne, že vlastníka nemovitosti, v níž je uskladněno jisté zboží, nelze a priori považovat za skladovatele těchto věcí. U skladování je totiž nutno předpokládat jistý kvalifikovaný vztah k uskladněnému zboží. Atributem skladování bude přinejmenším vědomost o zboží a úmysl je uchovávat a zajistit před znehodnocením, odcizením apod. … Nejvyšší správní soud si je nicméně vědom praktických potíží, které by s dokazováním shora popsaných skutečností byly spojeny a které by mohly, dle jeho názoru, vést často i ke zmaření účelu celého řízení. Shora popsaný výklad proto konfrontoval i s výkladem teleologickým…Z tohoto pohledu je závěr plynoucí z jazykového výkladu zcela neudržitelný a pojem skladování by měl být vykládán spíše ve smyslu detence. Pro závěr, že konkrétní osoba (ve větším množství) skladuje vybrané výrobky, není nutné prokázat, že o existenci těchto výrobků věděla a měla v úmyslu je uchovávat a zajišťovat před znehodnocením, odcizením apod. Za účastníka řízení vedených ve smyslu § 42 odst. 2, 11 a 12 zákona o spotřebních daních tak může být považován i ten, kdo má tyto výrobky pouze v detenci, není-li zjištěna osoba, která by je skladovala kvalifikovaným způsobem.

NSS 1 Afs 81/2009-68:

Zde Nejvyšší správní soud poznamenává, že ačkoliv se výklad pojmu „skladovat“ ve zmíněném rozsudku vztahoval k § 42 (k zajištění vybraných výrobků) zákona o spotřebních daních, je nutné jej shodně interpretovat pro účel celého zákona, tedy i pro určení plátce této daně (§ 4, § 66 tohoto zákona). Tento závěr je odůvodněn i příbuzností časového sledu obou institutů, v rámci nichž je pojem užit. Zajištění výrobků (§ 42 zákona) slouží totiž k tomu, aby v případě zjištění porušení pravidel pro evidenci vybraných výrobků mohly celní orgány výrobky zajistit a zpravidla je též uskladnit mimo dosah kontrolované osoby. Toto zajištění trvá až do doby, než je pravomocně rozhodnuto o jejich zabrání či propadnutí, anebo do doby prokázání, že s výrobky nebylo nakládáno v rozporu se zákonem. (…) Pro vznik povinnosti spotřební daň přiznat a zaplatit je právně relevantní uložení vybraných výrobků u osoby, kterou lze považovat za skladovatele, přičemž je z tohoto hlediska irelevantní, kdo má uložené výrobky ve svém vlastnictví. (…) přímé nakládání s výrobky není již zkoumanou podmínkou pro určení osoby, jež je ze zákona plátcem daně.

NSS 1 Afs 12/2010-107:

Účelem zajištění vybraných výrobků je omezení dispozice s nimi ze strany kontrolované osoby či jejich vlastníka do té doby, než bude vyjasněno, zda s nimi bylo nakládáno v rozporu se zákonem (tj. že vybrané výrobky nebyly zdaněny či osvobozeny od spotřební daně). Propadnutí výrobků je pak sankcí za porušení zákona o spotřebních daních: Stát zde trestá vlastníka předmětných výrobků podléhajících spotřební dani především za nedodržení evidenčních povinností specifikovaných v § 5, § 6 a dalších zákona o spotřebních daních. Od této sankce je však třeba odlišovat samotný vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit: Ten je totiž na případné sankci za porušení evidenčních povinností zcela nezávislý. Povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká přímo ze zákona při splnění podmínek vymezených v § 9 zákona o spotřebních daních. Konkrétně v případě žalobce se jednalo o případ specifikovaný v odst. 3 písm. e), podle nějž mu tato povinnost vznikla dne …, kdy u něj byly jako u plátce spotřební daně podle § 4 odst. 1 písm. f) zákona o spotřebních daních zjištěny vybrané výrobky. Zákon o spotřebních daních neupravuje žádné výjimky týkající se vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň a současně ani skutečnost, že bylo rozhodnuto o propadnutí vybraných výrobků, nezakládá jejich osvobození od této daně (viz obecně § 11 a zvláště pro spotřební daň z lihu § 71 zákona o spotřebních daních).

NSS Afs 103/2008-86:

Pokud stěžovatel namítá, že předložené doklady obsahují náležitosti požadované ustanovením § 5 odst. 3 zákona o spotřebních daních, je třeba s ním souhlasit. (…) Stěžovatel dále poukazuje na to, že zákon o spotřebních daních jiné doklady k prokázání zdanění nepředepisuje a domnívá se, že jím předložené doklady zdanění vybraných výrobků dokazují, dokud správce daně neprokáže opak [§ 31 odst. 8 písm. c) daňového řádu]. Rovněž s tímto tvrzením stěžovatele Nejvyšší správní soud souhlasí. Ustanovení § 42 odst. 2 zákona o spotřebních daních ve znění účinném pro únor 2005 ukládá celním orgánům rozhodnout o zajištění vybraných výrobků tehdy, pokud osoba, kterážto výrobky skladuje ve větším množství (§ 4 odst. 3) neprokáže, že se jedná o vybrané výrobky zdaněné. (…) V daném případě však celní orgány prokázaly existenci skutečností, které správnost uvedených daňových dokladů vyvrátily, a to zcela v souladu s § 31 odst. 8 písm. c) daňového řádu. (…) Z hlediska aplikace § 42 odst. 2 zákona o spotřebních daních je tedy třeba na danou situaci hledět stejně, jako kdyby stěžovatel doklady stanovené v § 5 citovaného zákona vůbec nepředložil, neboť doklad, jehož správnost, resp. pravdivost informace o zaplacení spotřební daně byla vyvrácena, nemůže prokazovat, že se jedná o vybrané výrobky zdaněné.

NSS 5 Afs 34/2008-56:

Správní orgán v daném případě rozhodl dle § 42 odst. 1 písm. b) zákona o spotřebních daních o zajištění vybraných výrobků, které byly v tu dobu v dispozici stěžovatele, neboť dospěl k závěru, že je stěžovatel dopravoval ve větším množství (§ 4 odst. 3 zákona o spotřebních daních) bez dokladu uvedeného v § 5 cit. zákona, jenž by potvrzoval jeho zdanění spotřební daní. Následně pak celní orgán rozhodl dle § 42 odst. 12 zákona o spotřebních daních o zabrání uvedených výrobků, neboť měl za to, že byly prokázány uvedené důvody, které vedly k zajištění těchto výrobků, a zároveň nebylo jednoznačně prokázáno, kdo je vlastníkem těchto výrobků, nebyly tedy splněny zákonné podmínky pro propadnutí těchto výrobků, ale pro jejich zabrání.

Není pochyb o tom, a nezpochybňoval to ani krajský soud, že rozhodnutí o zabrání vybraných výrobků je rozhodnutím ve smyslu § 65 odst. 1 s. ř. s., tedy takovým úkonem správního orgánu, jímž se zakládají, mění, ruší nebo závazně určují práva a povinnosti osob. § 65 odst. 1 s. ř. s. ovšem pro existenci žalobní legitimace navíc vyžaduje, aby takovým rozhodnutím bylo takto zasahováno právě do práv a povinností žalobce (což samozřejmě nevylučuje, že dané rozhodnutí zároveň zasahuje i do právní sféry jiných osob), zároveň musí žalobce tvrdit, že byl na svých právech tímto rozhodnutím nebo řízením, které mu předcházelo, zkrácen (…). V daném případě byl právě stěžovatel adresátem rozhodnutí o zabrání vybraných výrobků, toto rozhodnutí mu bylo doručeno a podal proti němu také opravný prostředek. Tímto rozhodnutím správní orgán stěžovateli uložil veřejnoprávní povinnost strpět konečné odebrání výrobků, které měl před jejich zajištěním ve své dispozici. Lze plně přisvědčit stěžovateli, že uvedená skutečnost se dále promítla do obchodněprávních vztahů stěžovatele s jinými subjekty, neboť stěžovatel uváděl, že byl přepravcem těchto výrobků, ve splnění jeho závazků vyplývajících z přepravní smlouvy, tedy především v dodání těchto výrobků na místo určení, mu však zabránilo právě jejich zajištění a následné zabrání celním orgánem.

NSS 5 Afs 25/2012-30:

Nutno uvést, že ustanovení § 41 a § 42 zákona o spotřebních daních, která opravňují celní orgány ke kontrole, jsou zcela odlišné instituty, nejsou nikterak podmiňující a nelze je zaměňovat. Nelze bez dalšího však provést zajištění vybraných výrobků dle § 42 cit. zákona s odkazem na kontrolu, která byla provedena dle § 41 odst. 4 cit. zákona, přitom bylo konstatováno, že závady v rámci této kontroly nebyly shledány. Jinými slovy nelze odůvodnit zajištění vybraných výrobků dle § 42 odst. 1 písm. c) s odkazem na ust. § 41 odst. 4 zákona o spotřebních daních, tedy de facto tím, že nebyly shledány závady; takové zdůvodnění postrádá logiku. Je proto nutno vždy identifikovat řízení, které je vedeno, a v němž celní orgány zjistily pochybení, které by odůvodňovalo zajištění vybraných výrobků dle § 42 zákona o spotřebních daních. V daném případě bylo předmětem kontroly, která byla zahájena a v protokole z ústního jednání ze dne 15. 4. 2010 deklarována, toliko druh a množství vybraných výrobků, přitom z protokolu vyplývá, že v množství ani ve druhu přepravovaných výrobků nebyly zjištěny nesrovnalosti. Není zcela jistě vyloučeno, jak bylo předesláno výše, že v rámci kontroly množství a druhu přepravovaného zboží celní orgán může zjistit i jiná pochybení, která mohou být důvodem pro zajištění vybraných výrobků dle § 42 odst. 1 písm. a) až d) zákona o spotřebních daních. V takovém případě je však nutno taková pochybení specifikovat a podřadit pod případná porušení povinností, s nimiž zákon o spotřebních daních spojuje postup dle § 42, a vést stran odstranění takových pochybností dle jejich povahy určitý zákonem presumovaný postup a identifikovat relevantní řízení, v němž mají být zjištěná pochybení hodnocena a mají z nich být vyvozeny relevantní dopady; přitom je třeba brát smysl a účel zákonného opatření. Nelze však poté, kdy samotná kontrola provedená dle § 41 odst. 4 zákona o spotřebních daních je bez zjištění, bez dalšího (např. bez provedení místního šetření v intencích zákona o správě daní a poplatků, který na řízení ve věcech spotřebních daních dopadá) přistoupit k zajištění vybraných výrobků dle § 42 cit. zákona. Celní orgány uvedly, že byly zjištěny nesrovnalosti ohledně správnosti údajů, které byly uvedeny na průvodních dokladech. V této souvislosti je třeba uvést, že sám stěžovatel s ohledem na „(o)statní jinak správné uváděné údaje na dalších dokladech provázejících předmětné minerální oleje svědčící o místu přímého dodání, které bylo oprávněnému příjemci povoleno jako místo ukončení dopravy vybraných výrobků, splnění ostatních povinností spojených s dopravou a s přihlédnutím k nejednotnosti přístupu členských států k vyplňování průvodních dokladů …“ konstatoval ve svém rozhodnutí, že nelze vykládat právní předpisy v dané věci formalisticky bez ohledu na skutečný obsah úkonů, a proto následně v řízení o propadnutí věci rozhodl (až) dne 1. 10. 2010 o tom, že se propadnutí zajištěných věcí (ze dne 15. 4. 2010) neukládá.

Takovou úvahu však měl vést celní orgán již v době, kdy na základě všech těchto indicií, které ve své sféře měl (změna sídla zapsaná v obchodním rejstříku při ztotožnění příjemce, nejednalo se tedy o společnost fiktivní nebo zcela odlišnou od společnosti, která disponovala příslušným oprávněním, k nevyplnění datové skupiny 7 došlo mimo jiné i v důsledku postupu rakouských celních orgánů, které předmětnou nevyplněnou datovou skupinu akceptovaly, přepravce uvedl, že stejným způsobem provádí přepravu, tj. se stejně vyplněnými doklady, již cca od července minulého roku a nikdy neměl problém,…) rozhodl bez dalšího o zajištění vybraných výrobků, aniž by se jakkoli nesrovnalostmi v údajích, jak sám uvedl, zabýval a vyhodnotil je z hlediska jejich závažnosti, povahy, tedy z hlediska naplnění podmínek pro zajištění vybraných výrobků.

Bylo na místě, měl-li celní orgán pochybnosti o údajích v předložených dokladech, vyhodnotit, zda tyto nesrovnalosti jsou takové intenzity, že by bylo lze zpochybnit doklad jako takový, tzn. usoudit, že se zde nejedná o doklad ve smyslu ust. § 27 zákona o spotřebních daních a přeprava je prováděna bez dokladu nebo, zda se jedná o pochybení, resp. nesrovnalost, které by bylo lze odstranit na místě, resp. bezprostředně, a závěr o neexistenci dokladu není důvodný.

V případě nevyplnění všech požadovaných údajů v průvodním dokladu by potom mohl např. celní orgán dospět k závěru, že je dán důvod k zajištění vybraných výrobků, avšak nikoli dle ust. § 42 odst. 1 písm. c) zákona o spotřebních daních, neboť chybí-li údaj zcela, nelze zde dovodit, že se jedná o údaj vyplněný nesprávně nebo nepravdivě (stěžovatel v kasační stížnosti směřuje k poněkud zavádějícímu výkladu, používá-li formulaci neodpovídající dikci zákona, když uvádí, že se jedná o údaje nesprávné či neúplné). Pokud by celní orgán dospěl k závěru, že nesrovnalosti a vady průvodního dokladu jsou takové intenzity, že nelze předložený doklad považovat za doklad ve smyslu ust. § 27 zákona o spotřebních daních, potom by bylo lze zvažovat důvod zajištění dle ust. § 42 odst., 1 písm. a) zákona o spotřebních daních.

§ 43

Pokuty

Použije-li správce daně zajištění daně na úhradu daně, uloží provozovateli daňového skladu, oprávněnému příjemci podle § 22, oprávněnému odesílateli podle § 3 písm. k) nebo uživateli pokutu ve výši 10 % z částky zajištění daně použité na úhradu daně.

K § 43

1. V případě použití zajištění daně na úhradu daně je zákonem nastaven tzv. sankční automatismus v podobě uložení pokuty ve výši 10 % z použité části zajištění daně poskytnutého podle § 21 zákona. To znamená, že zákonem není stanoven žádný liberační důvod, jako je tomu v případě deliktů, a ani není správce daně oprávněn od uložení sankce v tomto případě upustit.

2. V tomto ustanovení je upravena sankce za použití poskytnutého zajištění daně na úhradu daně. To znamená, že nebude-li daň zaplacena ve lhůtě splatnosti, je správce daně oprávněn použít na její úhradu zajištění daně poskytnuté dle § 21 (k postupu při použití zajištění daně na úhradu daně viz komentář k § 21). Pokuta za použití zajištění daně na úhradu daně se uloží vždy ve výši 10 % z částky zajištění daně, která byla na úhradu daně použita, nikoli tedy z celého zajištění daně. Uvedenou sankci lze uložit jen subjektům, které mají ze zákona povinnost poskytnout zajištění daně, tj. provozovatel daňového skladu [oprávněný odesílatel – § 3 písm. k)] a oprávněný příjemce.

3. Podle § 43q, dojde-li k zániku nebo zrušení povolení bez náhrady, zaniká zajištění daně složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet a zajištěná částka se převede na úhradu této daně; v případě, že je zajištění daně poskytnuto finanční zárukou nebo ručením, správce daně vyzve výstavce finanční záruky nebo ručitele k uhrazení nedoplatku na dani. Použije-li tedy správce daně poskytnuté zajištění daně v souladu s výše citovaným ustanovením, neuplatní se postup podle komentovaného ustanovení a správce daně nebude pokutu z částky zajištění daně použitého na úhradu daně ukládat. Je tomu tak jednak z důvodu, že podle § 43q odst. 2 je zaniklé zajištění daně přeplatkem, se kterým správce daně nakládá způsobem v tomto ustanovení uvedeným, to znamená, že jej nemůže použít na úhradu jiných nedoplatků na dani, než těch, které eviduje na témže osobním daňovém účtu, ani jej nemůže převést na úhradu nedoplatků, které u daňového subjektu eviduje jiný správce daně. Dalším důvodem svědčícím proti oprávněnosti uložit pokutu podle komentovaného ustanovení v případě zániku či zrušení povolení k provozování daňového skladu, oprávněného příjemce podle § 22, oprávněného odesílatele podle § 3 písm. k) nebo uživatele, je skutečnost, že zánikem nebo zrušením povolení přestaly tyto subjekty být těmi, kterým je možné pokutu uložit. Z důvodů uvedených v § 43o zaniká příslušné povolení přímo ze zákona (správci daně však nebrání případně vydat o této skutečnosti deklaratorní rozhodnutí) a z důvodů uvedených jednak v § 43l a 43m jako důvodů obecných, jakož i z důvodů uvedených v ustanoveních týkajících se konkrétních povolení (§ 20 a 22b), zaniká povolení účinností rozhodnutí (oznámením rozhodnutí o zrušení povolení jeho příjemci ve smyslu daňového řádu), neboť odvolání proti tomuto rozhodnutí nemá odkladný účinek.

4. Rozhodnutí o uložení pokuty musí být odůvodněno a lze se proti němu odvolat, jak vyplývá z daňového řádu (§ 102 a 109). Podané odvolání nemá odkladný účinek (§ 109 odst. 5 daňového řádu).

Související ustanovení:

§ 3 písm. h), i), j), k) a t) – vymezení pojmů, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 21 – zajištění daně, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 29 – doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání

Související předpisy:

daňový řád

1 Citace je převzata z příspěvku T. HÁJÍČKA a R. KAFKY. Daňová povinnost ke spotřební dani z tabákových výrobků. Daňový expert, č. 5, 2009.

2 Denkstein, O. K některým otázkám zákona o spotřebních daních. Finanční, daňový a účetní bulletin, 2004, č. 4.

ČÁST DRUHÁ – OBECNÁ USTANOVENÍ O POVOLOVACÍM ŘÍZENÍ

K části druhé

1. Novela účinná k 1. lednu 2015 zcela zásadním způsobem změnila způsob a podmínky povolovacích řízení vymezených v zákoně. V této nové části zákona jsou vymezeny hmotněprávní podmínky a procesní postupy, které jsou společné a závazné pro vydávání, změny a zrušení povolení vydávaných dle zákona, tj.:

a) povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně (viz § 13 až 13c),

b) povolení k provozování daňového skladu (viz § 19a až 20),

c) povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků (viz § 22 až 22b),

d) povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků (viz § 23a až 23d),

e) povolení pro zasílání vybraných výrobků (viz § 33 až 33d),

f) povolení k prodeji za ceny bez daně (viz § 36 až 36b),

g) povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu (§ 60a až 60d),

h) povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů (viz § 134g až 134h),

i) povolení ke značkování některých minerálních olejů (viz § 134r až 134t).

2. Pokud daný typ povolení vyžaduje speciální úpravu nad rámec obecné úpravy povolovacích řízení, případně vyžaduje konkrétní ustanovení obecné úpravy povolovacích řízení vyloučit, je taková úprava obsažena u konkrétního typu povolení (viz výše uvedené paragrafy). U některých konkrétních povolení nemusí být splněny hmotněprávní podmínky vymezené v § 43c a následujících (viz komentář k § 43c).

3. Podmínky vymezené v této části druhé se nevztahují na povinnost registrace osoby pro účely sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji, která byla do zákona rovněž doplněna novelou účinnou k 1. lednu 2015 (viz komentář k § 134w až 134zg).

§ 43a

Povolovací řízení

Povolení vydává správce daně pouze na základě návrhu na vydání povolení.

K § 43a

1. Správce daně není s to vydat žádné z výše uvedených povolení ex offo, nýbrž pouze na základě návrhu na vydání povolení. Povolení vydává správce daně místně příslušný ve smyslu § 13 daňového řádu. U právnické osoby to je správce daně místně příslušný dle jejího sídla, přičemž sídlo je obecně v daňovém řádu vymezeno například jako adresa, pod kterou je právnická firma zapsaná v obchodním rejstříku. Jedná se tedy o „formální“ sídlo právnické osoby, a nikoli o místo skutečného vedení, jako je tomu pro účely DPH. U fyzické osoby je to správce daně místně příslušný primárně dle místa jejího pobytu, tj. adresa místa trvalého pobytu občana České republiky, nebo adresa hlášeného místa pobytu cizince.

Související ustanovení:

§ 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13b – zánik povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13c – zrušení povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 19a – provozování daňového skladu, § 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23b – povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23d – použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, § 33b – podmínky pro vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33c – povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33d – zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední, § 36a – povolení k prodeji za ceny bez daně, § 36b – prodej vybraných výrobků za ceny bez daně mezi držiteli povolení k prodeji za ceny bez daně, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 60a – nákup zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60b – podmínky pro vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu osobám nakupujícím nebo získávajícím zkapalněné ropné plyny pro vlastní spotřebu, § 60c – povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60d – zrušení povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu z moci úřední, § 134g – základní ustanovení o povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134h – zrušení a zánik povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134r – základní ustanovení o povolení ke značkování některých minerálních olejů, § 134s – podmínka pro vydání povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů, § 134t – zrušení a zánik povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

§ 13 daňového řádu

§ 43b

Návrh na vydání povolení

(1) Návrh na vydání povolení lze podat jen na tiskopise vydaném Ministerstvem financí nebo na tiskovém výstupu z počítačové tiskárny, který má údaje, obsah i uspořádání údajů shodné s tímto tiskopisem.

(2) Návrh na vydání povolení lze učinit i elektronicky ve formátu a struktuře zveřejněné správcem daně způsobem umožňujícím dálkový přístup.

(3) Z tiskopisu podle odstavce 1 musí být patrné, které z předepsaných údajů se uvádí v povolení a lze je změnit

a) pouze na žádost držitele povolení, nebo

b) z moci úřední.

(4) V návrhu na vydání povolení je navrhovatel povinen uvést

a) údaje potřebné pro posouzení ekonomické stability,

b) další předepsané údaje potřebné pro správu daní.

K § 43b

1. Vedle společných ustanovení týkajících se návrhu na vydání povolení existuje speciální ustanovení ve vztahu k návrhu na vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků. V souladu s § 23 odst. 2 lze podat návrh na vydání tohoto povolení nejdříve po uplynutí 3 měsíců ode dne oznámení předchozího povolení.

K odst. 1

2. Od 1. ledna 2015 má návrh na vydání povolení formulářovou podobu a strukturu návrhu stanoví tiskopis vydaný Ministerstvem financí. V průběhu času tak může docházet k úpravám těchto návrhů. Vzory tiskopisu jsou k dispozici na webových stránkách Celní správy České republiky http://www.celnisprava.cz/cz/dane/tiskopisy/.

K odst. 2

3. Návrh na vydání povolení se podává v souladu s § 73 odst. 1 daňového řádu místně příslušnému správci daně (viz komentář k § 43a). Na návrh na vydání povolení se nevztahuje ustanovení § 72 odst. 4 daňového řádu (stanoví povinnost zde uvedeným osobám podávat podání vymezená v § 72 odst. 1 daňového řádu pouze elektronicky). Návrh na vydání povolení tak může být podán v papírové podobě nebo elektronicky, tj. prostřednictvím datové zprávy podepsané uznávaným elektronickým podpisem, datové zprávy odeslané prostřednictvím datové schránky nebo datové zprávy ověřenou identitou podatele způsobem, kterým se lze přihlásit do jeho datové schránky (za podmínky, že správce daně zveřejní způsobem umožňujícím dálkový přístup informaci o tom, že lze návrh na vydání povolení podat i tímto způsobem).

K odst. 3 a 4

4. Tiskopis návrhu na vydání povolení důsledně rozlišuje 2 množiny údajů, a to údaje, které se neuvádějí v povolení, a údaje, které se v povolení uvádějí. K údajům uváděným v povolení se pak vztahuje oznamovací povinnost držitele povolení.

5. Údaje, které se uvádějí v povolení, tiskopis dále rozlišuje pro účely následných povolovacích řízení o změnách povolení na ty, které lze měnit:

a) pouze na žádost držitele povolení [viz komentář k § 43k odst. 1 písm. j)], nebo

b) z moci úřední.

6. Rozlišení těchto údajů je vždy uvedeno na konci „základního“ návrhu na vydání povolení a pak jednotlivých návrhů na vydání konkrétního typu povolení.

Související ustanovení:

§ 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 43a – povolovací řízení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Související předpisy:

daňový řád

§ 43c

Podmínky pro vydání povolení

(1) Podmínkami pro vydání povolení jsou

a) spolehlivost,

b) bezdlužnost,

c) ekonomická stabilita,

d) oprávnění provozovat živnost umožňující výkon činnosti související s povolením a

e) skutečnost, že navrhovatel není v likvidaci nebo v úpadku.

(2) Podmínky spolehlivosti a bezdlužnosti musí splňovat

a) navrhovatel a

b) v případě, že je navrhovatelem právnická osoba, rovněž fyzická osoba, která je statutárním orgánem nebo členem statutárního orgánu navrhovatele anebo vykonává činnost statutárního orgánu nebo člena statutárního orgánu navrhovatele.

(3) Podmínky pro vydání povolení musí být splňovány po celou dobu trvání povolení.

K § 43c

1. Toto ustanovení stanoví obecné hmotněprávní podmínky platné pro vydání povolení. U některých povolení musí být splněny ještě další hmotněprávní podmínky uvedené přímo u jednotlivých ustanovení. Naopak na některá povolení se ustanovení komentovaného paragrafu neuplatní.

2. Zde vymezené podmínky se budou v plném rozsahu a bez dalších speciálních požadavků uplatňovat „pouze“ u následujících povolení:

a) povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně (viz § 13 až 13c),

b) povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedený do volného daňového oběhu, s výjimkou právnických nebo fyzických osob, které nakupují nebo získávají zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) a g) zákona pro vlastní spotřebu (viz § 60a až 60d),

c) povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů (viz § 134g až 134h).

3. V případě povolení k provozování daňového skladu a povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků je podmínkou pro vydání povolení poskytnutí zajištění daně způsobem a ve výši stanovenými zákonem o spotřebních daních.

4. Naopak pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků se obecné podmínky pro vydání povolení stanovené v komentovaném paragrafu vůbec neuplatní a jedinou hmotněprávní podmínkou pro vydání tohoto povolení je poskytnutí zajištění daně v souladu s § 23 (viz komentář k § 23).

5. Rovněž na povolení pro zasílání vybraných výrobků (§ 33 až 33l) se neuplatní obecná úprava podmínek obsažená v komentovaném paragrafu. Podmínky pro vydání tohoto povolení jsou vymezeny v § 33b a jsou jimi bezdlužnost a plná moc s úředně ověřeným podpisem pro účely zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky (viz komentář k § 33b).

6. V případě povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu (§ 60a až 60d) je pak nutno rozlišovat případy, kdy jsou zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) a g) zákona nakupovány právnickými nebo fyzickými osobami pro vlastní spotřebu (k 1. lednu 2015 došlo v těchto případech k navýšení množství zkapalněných ropných plynů, pro které je osoba povinna být držitelem povolení, a to z 10 na 20 tun, viz komentář k § 60 odst. 2) a ostatními osobami nakupujícími zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) a g) zákona.

7. Právnické nebo fyzické osoby, které nakupují nebo získávají zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) a g) zákona pro vlastní spotřebu, nemusí splňovat obecné podmínky stanovené v komentovaném paragrafu. Podmínkami pro vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu těmto osobám jsou bezdlužnost a skutečnost, že navrhovatel není v likvidaci nebo úpadku.

8. V případě ostatních osob je nutno splnit všechny podmínky pro vydání povolení, jež jsou obsahem komentovaného ustanovení.

9. Podmínkou pro vydání povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů (na rozdíl od povolení ke značkování a barvení vybraných výrobků) je v souladu s § 134s „pouze“ bezdlužnost. Podmínky vymezené v komentovaném paragrafu se neuplatní.

K odst. 1

10. Tento odstavec stanoví obecné hmotněprávní podmínky pro vydání povolení, které jsou dále specifikovány v § 43d až 43g.

a) spolehlivost (viz komentář k § 43d a 43e),

b) bezdlužnost (viz komentář k § 43f),

c) ekonomická stabilita (viz komentář k § 43g),

d) oprávnění provozovat živnost umožňující výkon činnosti související s povolením,

e) skutečnost, že navrhovatel není v likvidaci nebo v úpadku.

11. Zatímco dle právní úpravy platné do 31. prosince 2014 představoval zánik živnostenského oprávnění titul k zániku povolení, právní úprava platná od 1. ledna 2015 podmiňuje existencí živnostenského oprávnění samotné vydání povolení.

K odst. 2

12. Podmínky spolehlivosti a bezdlužnost uvedené v odst. 1 komentovaného paragrafu musí společně s navrhovatelem splňovat i fyzická osoba, která je statutárním orgánem nebo členem statutárního orgánu navrhovatele – právnické osoby. Tyto podmínky musí rovněž tak splňovat fyzická osoba, která vykonává činnost statutárního orgánu nebo člena statutárního orgánu navrhovatele – právnické osoby; tímto je myšlena fyzická osoba, která sice není přímo statutárním orgánem nebo členem statutárního orgánu navrhovatele, nicméně tuto činnost vykonává (jde zde o řetězení právnických osob, které jsou statutárním orgánem nebo členem statutárního orgánu navrhovatele). Prakticky se jedná o situaci, kdy člena statutárního orgánu navrhovatele představuje další právnická osoba a teprve tuto právnickou osobu zastupuje fyzická osoba.

13. Ve vztahu k podmínce spolehlivosti je nutno mít ještě na paměti ustanovení § 43d odst. 3, dle kterého v případě, že právnická osoba závažně porušila daňové, celní nebo účetní předpisy, platí právní domněnka, že i osoba, která byla statutárním orgánem nebo členem statutárního orgánu této právnické osoby v době spáchání takového závažného porušení, přestává splňovat podmínku spolehlivosti.

K odst. 3

14. Novela účinná k 1. lednu 2015 přinesla významnou změnu i v tom, že podmínky pro vydání povolení musí být splněny nejen v okamžiku vydání povolení, ale po celou dobu trvání povolení. Podle právní úpravy platné do 31. prosince 2014 se podmínky pro vydání povolení posuzovaly pouze k okamžiku vydání povolení a jejich následné nedodržení nemohlo vést ke zrušení povolení správcem daně z moci úřední.

15. Na dodržování stanovených podmínek pak navazují § 43m a 43n zákona, jež regulují zrušení povolení z moci úřední. Jestliže nejsou splněny podmínky pro vydání povolení, správce daně povolení zruší, resp. jej zruší s odkladem.

Související ustanovení:

§ 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 33b – podmínky pro vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33c – povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 33d – zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 60b – podmínky pro vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu osobám nakupujícím nebo získávajícím zkapalněné ropné plyny pro vlastní spotřebu, § 134h – zrušení a zánik povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134s – podmínka pro vydání povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů, § 134t – zrušení a zánik povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

daňový řád, – živnostenský zákon

§ 43d

Spolehlivost

(1) Za spolehlivou se pro účely tohoto zákona považuje osoba, která

a) je bezúhonná a

b) v posledních 3 letech neporušila závažným způsobem daňové, celní nebo účetní předpisy.

(2) Za bezúhonnou se pro účely tohoto zákona považuje osoba, která nebyla pravomocně odsouzena pro trestný čin proti majetku nebo pro trestný čin hospodářský, nebo se na ni hledí, jako by nebyla odsouzena.

(3) Pokud právnická osoba závažným způsobem poruší daňové, celní nebo účetní předpisy, hledí se pro účely posouzení splnění podmínky spolehlivosti na osobu, která byla v době tohoto porušení v této právnické osobě statutárním orgánem nebo členem statutárního orgánu, jako by je rovněž porušila.

K § 43d

1. Toto ustanovení společně s § 43e vymezuje kritéria pro posouzení spolehlivosti žadatele o vydání povolení. V souladu s § 43c odst. 3 musí podmínky spolehlivosti a bezdlužnosti uvedené v odst. 1 komentovaného paragrafu společně s navrhovatelem splňovat i fyzická osoba, která je statutárním orgánem nebo členem statutárního orgánu navrhovatele – právnické osoby. Tyto podmínky musí rovněž tak splňovat fyzická osoba, která vykonává činnost statutárního orgánu nebo člena statutárního orgánu navrhovatele – právnické osoby; tímto je myšlena fyzická osoba, která sice není přímo statutárním orgánem nebo členem statutárního orgánu navrhovatele, nicméně tuto činnost vykonává (jde o řetězení právnických osob, které jsou statutárním orgánem nebo členem statutárního orgánu navrhovatele). Prakticky se jedná o situaci, kdy člena statutárního orgánu navrhovatele představuje další právnická osoba a teprve tuto právnickou osobu zastupuje fyzická osoba.

K odst. 1 písm. a) a odst. 2

2. Tyto odstavce vymezují osobu, kterou lze považovat za spolehlivou ve smyslu § 43 odst. 1 písm. a) zákona. Odstavec 1 písm. a) ve spojení s odst. 2 komentovaného paragrafu vymezuje spolehlivost ve vztahu k trestněprávní bezúhonnosti žadatele v oblasti hospodářských trestných činů a trestných činů proti majetku.

3. Za bezúhonnou osobu se považuje osoba, která buďto vůbec nebyla pravomocně odsouzena pro trestný čin proti majetku nebo pro hospodářský trestný čin, nebo se na ni hledí, jako by nebyla odsouzena. Na rozdíl od porušení daňových, celních a účetních předpisů ve smyslu písm. b) komentovaného ustanovení zde neběží žádná časová lhůta pro „promlčení“ těchto trestných činů.

4. Za trestné činy majetkové povahy se dle tr. zákoníku považují trestné činy vymezené § 205 až 232 tr. zákoníku (například krádež, podvod, zpronevěra, lichva). Za trestné činy hospodářské se považují trestné činy podle § 233 až 271 tr. zákoníku (například zkrácení daně, poplatku a podobné povinné platby, neodvedení daně).

5. Na osobu se hledí, jako by nebyla odsouzena, v případech, které stanoví tr. zákoník (§ 46 odst. 4, § 48 odst. 8, § 65 odst. 4, § 69 odst. 4, § 74 odst. 2, § 83 odst. 4, § 86 odst. 3 a § 105 až 106). V těchto případech je uplatněn institut zahlazení odsouzení, kdy se osoba pro účely zákona o spotřebních daních považuje za bezúhonnou. Pokud dojde u odsouzené osoby k zahlazení odsouzení, pak se na tuto osobu hledí, jako by nebyla odsouzena. V takovém případě se pro účely spotřebních daní tato osoba považuje za bezúhonnou.

K odst. 1 písm. b)

6. Odst. 1 písm. b) vymezuje spolehlivost ve vztahu k tzv. daňové bezúhonnosti, tedy zda osoba v posledních 3 letech neporušila závažným způsobem daňové, celní nebo účetní předpisy. Okamžikem, od něhož se počítá výše uvedená doba, je den vydání rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, změně povolení nebo zrušení povolení. Při posuzování podmínky spolehlivosti se přihlédne i ke skutečnostem, které se staly před 1. lednem 2015.

7. Zákon pojem „závažné porušení daňových, celních nebo účetních předpisů“ nedefinuje. Vymezení pojmů „závažné porušení celních nebo daňových předpisů“ a „opakované porušení celních nebo daňových předpisů“, obsažené v § 13 odst. 7 zákona ve znění platném do 31. prosince 2014 bylo novelou účinnou k 1. lednu 2015 zrušeno. Posouzení, zda došlo k závažnému porušení daňových, celních nebo účetních předpisů, musí učinit příslušný správní orgán. Za závažné porušení nelze označit každé porušení daných předpisů, ale pouze porušení, které dosáhne takové intenzity, že jej příslušný správní orgán shledá za významně ohrožující nebo porušující účel právní úpravy povolovacího řízení, jímž je zejména řádný výkon správy spotřební daně a zamezení činnosti osob, které neposkytují dostatečné záruky pro tento řádný výkon. Závažným porušením předpisů přitom může být i jejich opakované, avšak méně závažné, porušení.

8. Správce daně při posuzování porušení daňových, celních a účetních předpisů by měl zohlednit také jemu známé objektivní důvody hodné zvláštního zřetele, které vedly k porušení těchto předpisů. Může se jednat například o živelné pohromy, závažné zdravotní důvody, či jiné osobní překážky, které posuzované osobě bránily v řádném dodržování těchto předpisů.

9. „Daňovým předpisem“ je pro účely posuzování spolehlivosti právní předpis, jehož předmětem je úprava daní v užším slova smyslu, tzn. nedobrovolných a neekvivalentních peněžitých plnění. Mezi daňové předpisy se pro účely posuzování spolehlivosti nepočítají předpisy upravující poplatky ani jiná obdobná peněžitá plnění. Rovněž pojem „celní předpis“ je nutné vykládat v užším slova smyslu. Tedy nikoli jako veškeré právní předpisy, v nichž mají orgány celní správy stanovenu kompetenci, ale jako právní předpisy upravující celní řízení (například celní zákon).

10. Daňovými, celními a účetními předpisy se naopak rozumí nejen právní předpisy České republiky (včetně podzákonných právních předpisů), ale též přímo použitelné předpisy Evropské unie.

11. Důvodová zpráva k novele zákona účinné k 1. lednu 2015 uvádí příklady závažného porušení daňových nebo celních předpisů, které jsou vymezeny následovně:

a) Žadatel je/byl nespolehlivým plátcem podle § 106a zákona o DPH.

b) Žadatel se zapojil do obchodů, u kterých existuje důvodná obava, že z nich nebude uhrazena daň a správce daně proto u tohoto subjektu vydal zajišťovací příkaz, který nebyl ve lhůtě uhrazen.

c) Žadatel porušil své zákonem stanovené povinnosti způsobem, který měl za následek vyměření daně podle pomůcek nebo doměření daně podle pomůcek oproti poslední známé dani nebo stanovení daně jejím sjednáním.

d) Žadatel závažně ztěžuje nebo ztěžoval, maří nebo mařil správu daní tím, že opakovaně včas nepodal daňové přiznání nebo hlášení a ke splnění této své ze zákona plynoucí povinnosti byla proto vyzván správcem daně. Za naplnění opakovanosti se v tomto případě považuje, pokud tato situace nastala alespoň dvakrát v období 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců.

e) Žadatel se podílel na nelegálním skladování nebo dopravě nebo dovozu zboží, přičemž rozhodným okamžikem pro hodnocení je nabytí právní moci rozhodnutí, jímž je v případě dovozu subjektu stanoven celní dluh nebo jímž je v případě skladování nebo dopravy stanovena spotřební daň ve výši 250 000 Kč a více.

f) Žadatel nakládal s padělanými nebo pozměněnými tabákovými nálepkami nebo kontrolními páskami ke značení lihu, přičemž rozhodným okamžikem pro hodnocení je nabytí právní moci rozhodnutí.

g) Žadateli byla uložena pokuta (za spáchaný delikt dle tohoto zákona a/nebo pokuta dle daňového řádu a/nebo pokuta dle celních předpisů), jejíž horní hranice je zákonem stanovena na min. 250 000 Kč, případně 2 a více pokut, jejichž horní hranice je nižší než 250 000 Kč (rozhodným okamžikem pro hodnocení je nabytí právní moci rozhodnutí).

h) Žadatel záměrně prováděl nedovolenou výrobu mimo daňový sklad, přičemž rozhodným okamžikem pro hodnocení je nabytí právní moci rozhodnutí, kterým byla subjektu stanovena daň z minerálních olejů, daň z lihu nebo daň z tabákových výrobků.

i) Žadatel vylučoval denaturační prostředky z denaturovaného lihu nebo pozměňoval vlastnosti lihu nebo odstraňoval značkování a barvení nebo značkování z minerálních olejů.

12. Stále je nutno mít na paměti, že výše uvedené se týká nejenom žadatelů, ale i jejich statutárních orgánů (viz obecný komentář ke komentovanému paragrafu).

K odst. 3

13. V případě, že právnická osoba závažně porušila daňové, celní nebo účetní předpisy, je konstruována fikce, že i osoba, která byla statutárním orgánem nebo členem statutárního orgánu této právnické osoby v době spáchání takového závažného porušení, přestává splňovat podmínku spolehlivosti.

14. Jestliže je tedy například jednatelem společnosti s ručením omezeným, která žádá o vydání povolení, fyzická osoba, která byla jednatelem v další společnosti s ručením omezeným, a tato jiná společnost se stala nespolehlivou ve smyslu komentovaného paragrafu, nesplňuje vzhledem k § 43c odst. 2 podmínku spolehlivosti ani prvně jmenovaná společnost s ručením omezeným (viz komentář k § 43c odst. 2).

Související ustanovení:

§ 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení

Související předpisy:

daňový řád, – tr. zákoník

§ 43e

Prokazování bezúhonnosti

(1) Pokud je osoba, která musí splňovat podmínku bezúhonnosti, cizincem, nebo právnickou osobou, která nemá sídlo na území České republiky, prokazuje se bezúhonnost výpisem z evidence trestů nebo rovnocennou písemností vydanou státem,

a) jehož je tato osoba státním občanem, nebo ve kterém sídlí a

b) ve kterém se v posledních 3 letech tato osoba zdržovala, nebo sídlila nepřetržitě po dobu delší než 3 měsíce.

(2) Pokud je osoba, která musí splňovat podmínku bezúhonnosti, státním občanem České republiky, který se v posledních 3 letech zdržoval nepřetržitě po dobu delší než 3 měsíce na území jiného státu, prokazuje se bezúhonnost výpisem z evidence trestů nebo rovnocennou písemností vydanou tímto státem.

(3) Osoba, která je nebo byla státním občanem jiného členského státu než České republiky, nebo osoba, která má nebo měla bydliště v jiném členském státě než v České republice, může místo písemností podle odstavců 1 nebo 2 použít k prokázání své bezúhonnosti jinou písemnost.

(4) Nevydává-li stát písemnost podle odstavců 1 nebo 2, lze tuto písemnost nahradit čestným prohlášením učiněným před notářem nebo orgánem tohoto státu.

(5) Písemnost podle odstavců 1 až 4 nesmí být ke dni podání návrhu na vydání povolení starší než 3 měsíce.

(6) Osoba, která musí splňovat podmínku bezúhonnosti, musí na výzvu správce daně předložit písemnost podle odstavců 1 až 3, která není starší než 3 měsíce, a to ve lhůtě stanovené správcem daně.

K § 43e

1. V návaznosti na podmínku spolehlivosti uvedenou v § 43c odst. 1 písm. a) a vymezenou následně v § 43d stanoví tento paragraf postup, jakým se splnění podmínky spolehlivosti dokládá.

2. Státní občan České republiky nebo právnická osoba mající sídlo na území České republiky nemusí dokládat svou bezúhonnost výpisem z Rejstříku trestů v České republice, neboť orgány celní správy mají v souladu s § 58 odst. 1 písm. l) zákona o celní správě možnost do něj nahlížet a zjistit si tuto informaci samy. Tento paragraf se tak zaměřuje na cizince a právnické osoby se sídlem mimo Českou republiku a řeší také případy státních občanů České republiky, kteří dlouhodobě pobývali v zahraničí.

K odst. 1, 3 a 4

3. Právnická osoba se sídlem mimo Českou republiku je povinna správci daně předložit evidenci z výpisu trestů nebo rovnocennou písemnost vydanou státem, ve kterém právnická osoba sídlí, a též státy či státem, ve kterých či ve kterém sídlila v posledních 3 letech nepřetržitě po dobu delší než 3 měsíce. Pouze v případě, že daný stát požadovanou evidenci nevydává, může právnická osoba tuto evidenci nahradit čestným prohlášením učiněným před notářem nebo orgánem daného státu.

4. Zákon sice nedefinuje pojem cizinec, ale z textace komentovaného paragrafu lze usuzovat, že cizincem se rozumí osoba, která není občanem České republiky. Cizinec je povinen správci daně předložit evidenci z výpisu trestů nebo rovnocennou písemnost vydanou státem, jehož je státním občanem, a rovněž státy či státem, ve kterých či ve kterém se zdržoval v posledních 3 letech nepřetržitě po dobu delší než 3 měsíce. Jestliže tedy je daná osoba občanem jednoho státu, ale dlouhodobě se v posledních 3 letech zdržovala i v jiných státech či jiném státě, musí prokázat svoji bezúhonnost předložením evidence z více států.

5. Odst. 3 pak obsahuje specifickou úpravu platnou pouze pro osobu, která je nebo byla státním občanem jiného členského státu než České republiky, nebo pro osobu, která má nebo měla bydliště v jiném členském státě než v České republice. Tato osoba může bezúhonnost prokázat jinou písemností (tuto písemnost nelze zaměňovat například s čestným prohlášením, které je řešeno v odst. 4 komentovaného paragrafu). Toto speciální ustanovení navazuje na ustanovení § 16g zák. o Rejstříku trestů, který umožňuje na základě žádosti cizince vydat k výpisu z českého Rejstříku trestů i přílohu k tomuto výpisu, jež zahrnuje veškerá odsouzení cizince v ostatních členských státech Evropské unie (která jsou evidována příslušným orgánem jeho domovského státu). Tím se zjednodušuje proces prokázání bezúhonnosti občanů členských států Evropské unie nebo osob, které na jejich území mají nebo měly bydliště. Cizinec, který není občanem jiného členského státu, ani v nich neměl bydliště, této možnosti využít nemůže.

6. Okamžikem, od něhož se počítají doby uvedené v tomto paragrafu, je den vydání rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, změně povolení nebo zrušení povolení. Při posuzování podmínky spolehlivosti se přihlédne i ke skutečnostem, které se staly před 1. lednem 2015.

K odst. 2 a 4

7. Občan České republiky nemusí dokládat svou bezúhonnost výpisem z Rejstříku trestů v České republice. Jestliže se však v posledních 3 letech zdržoval na území jiného státu nepřetržitě déle než 3 měsíce, je povinen v rámci prokázání bezúhonnosti předložit výpis z evidence trestů daného státu nebo rovnocennou písemnost vydanou tímto státem.

8. Jestliže příslušný stát písemnost prokazující bezúhonnost nevydává, může daná fyzická osoba tuto evidenci nahradit čestným prohlášením učiněným před notářem nebo orgánem daného státu.

K odst. 6

9. Jestliže u správce daně vzniknou důvodné pochybnosti o bezúhonnosti uvedené osoby, neboť bezúhonnost musí být splňována po celou dobu trvání povolení, a správce daně vyzve k doložení splnění této podmínky, musí daná osoba doložit splnění této podmínky ve lhůtě stanovené správcem daně. V případě, že nesplnění této povinnosti, případně opakované nesplnění této povinnosti dosáhne intenzity závažného porušení zákona, může dojít ke zrušení povolení pro neplnění podmínky spolehlivosti.

Související ustanovení:

§ 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení

Související předpisy:

daňový řád, – zákon o celní správě, – zák. o Rejstříku trestů

§ 43f

Bezdlužnost

(1) Za bezdlužnou se pro účely tohoto zákona považuje osoba, která nemá evidován nedoplatek s výjimkou nedoplatku, u kterého je povoleno posečkání jeho úhrady nebo rozložení jeho úhrady na splátky,

a) u orgánů Finanční správy České republiky,

b) u orgánů Celní správy České republiky,

c) na pojistném a na penále na veřejné zdravotní pojištění nebo

d) na pojistném a na penále na sociální zabezpečení a příspěvku na státní politiku zaměstnanosti.

(2) Bezdlužnost podle odstavce 1 písm. c) a d) se prokazuje potvrzeními, která nejsou starší než 30 dnů přede dnem podání návrhu na vydání povolení.

K § 43f

1. V návaznosti na podmínku bezdlužnosti uvedenou v § 43c odst. 1 písm. b) tento paragraf stanoví podmínky, za kterých je daná osoba pro účely zákona považována za bezdlužnou. V případě, že je žadatel právnickou osobou, musí v návaznosti na § 43c odst. 2 tyto podmínky splnit jak samotná právnická osoba, tak její statutární orgán či členové jejího statutárního orgánu (viz komentář k §43c odst. 2). V souladu s § 43c odst. 3 musí být tato podmínka opět splněna po celou dobu platnosti povolení.

2. Bezdlužnost se prokazuje potvrzeními příslušných orgánů, která nesmí být starší 30 dnů před dnem podání návrhu na vydání povolení. Nicméně v případě orgánů Finanční správy České republiky a orgánů Celní správy České republiky již funguje výměna informací ohledně bezdlužnosti, a tedy není v této věci třeba, aby osoba, která podává návrh na vydání povolení, tato potvrzení předložila.

3. Osoba povinná splňovat podmínku bezdlužnosti tak musí předkládat potvrzení o bezdlužnosti od správy sociálního zabezpečení a od všech pojišťoven, kterým je povinna platit zálohy za sebe a své zaměstnance.

4. Za nedoplatky se nepovažují nedoplatky, u kterých je povoleno posečkání jejich úhrady nebo rozložení jejich úhrady na splátky ve smyslu § 156 daňového řádu. Mezi nedoplatky evidované u orgánů celní správy naopak patří i nedoplatky, které vznikly v důsledku nezaplacení pokuty uložené správním orgánem ve správním řízení, pokud byly tímto správním orgánem předány obecnému správci daně, kterým je podle § 8 odst. 2 písm. a) zákona o celní správě celní úřad, k vymáhání.

Související ustanovení:

§ 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43g – ekonomická stabilita, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Související předpisy:

daňový řád

§ 43g

Ekonomická stabilita

Ekonomicky stabilní je ten, kdo nevykazuje riziko, že nedostojí svým platebním povinnostem vztahujícím se ke správě spotřební daně, na základě

a) hodnocení ukazatelů rentability, likvidity, finanční stability, aktivity a produktivity práce posuzovaných na základě údajů oznámených navrhovatelem nebo držitelem povolení anebo zjištěných správcem daně,

b) dalších skutečností významných pro posouzení tohoto rizika.

K § 43g

1. V návaznosti na podmínku ekonomické stability uvedenou v § 43c odst. 1 písm. c) tento paragraf stanoví podmínky, za kterých je daná osoba pro účely zákona považována za ekonomicky stabilní. K posouzení ekonomické stability je třeba vycházet z v tomto paragrafu stanovených kritérií, jimiž jsou rentabilita, likvidita, finanční stabilita, aktivita a produktivita práce. Vedle výsledků provedené finanční analýzy by správce daně měl zohlednit správní úvahy o významných skutečnostech (dosavadní chování navrhovatele, rizikovost správy konkrétního vybraného výrobku apod.).

Související ustanovení:

§ 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Související předpisy:

daňový řád

§ 43h

Postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení

(1) Správce daně prověří údaje uvedené v návrhu a v případě pochybností o jejich správnosti nebo úplnosti vyzve navrhovatele, aby údaje vysvětlil, doložil, popřípadě doplnil nebo změnil, a zároveň stanoví lhůtu, v níž je navrhovatel povinen tak učinit.

(2) Po marném uplynutí stanovené lhůty správce daně řízení zastaví.

K § 43h

1. V případě, že správci daně vzniknou pochybnosti o správnosti nebo úplnosti údajů uvedených v návrhu na vydání povolení, vyzve navrhovatele, aby tyto údaje vysvětlil, doložil, popřípadě doplnil nebo změnil, a tímto způsobem vzniklé pochybnosti odstranil. Správce daně je povinen své pochybnosti ve výzvě dostatečně konkretizovat, aby bylo navrhovateli zřejmé, co je třeba vysvětlit, doložit, doplnit či změnit. Nepostačí tedy pouhé tvrzení, že tu jsou pochybnosti. Navrhovatel je povinen prokázat všechny skutečnosti, které je povinen uvádět v návrhu na vydání povolení. Důkazní břemeno nese navrhovatel.

2. Po marném uplynutí lhůty stanovené správcem daně k odstranění pochybností, resp. pokud navrhovatel ve stanovené lhůtě neprokáže skutečnosti uvedené v návrhu na vydání povolení, správce daně řízení zastaví. Rozhodnutí musí správce daně odůvodnit. Proti tomuto rozhodnutí je přípustné odvolání, které však nemá odkladný účinek.

3. Pokud však navrhovatel na výzvu správce daně včas reaguje, avšak na základě jeho odpovědi správce daně není s to rozptýlit pochybnosti, které byly uvedeny ve výzvě k odstranění pochybností, vydá správce daně meritorní rozhodnutí ve věci a návrh na vydání povolení zamítne. Z povahy věci se bude jednat o případy, kdy navrhovatelem nebyly ve stanovené lhůtě odstraněny pochybnosti správce daně o správnosti či úplnosti údajů uvedených v návrhu na vydání povolení.

Související ustanovení:

§ 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13b – zánik povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13c – zrušení povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 19a – provozování daňového skladu, § 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23b – povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23d – použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení

Související předpisy:

daňový řád

§ 43i

Rozhodnutí o návrhu na vydání povolení

(1) Správce daně vydá navrhovateli povolení, pokud jsou splněny podmínky pro vydání tohoto povolení. V opačném případě návrh na vydání povolení zamítne.

(2) Správce daně rozhodne o návrhu na vydání povolení ve lhůtě 60 dnů ode dne podání tohoto návrhu, popřípadě ode dne odstranění jeho vad nebo pochybností o správnosti nebo úplnosti údajů v něm uvedených; ve zvlášť složitých případech může tuto lhůtu prodloužit nejblíže nadřízený správce daně. O tomto prodloužení lhůty správce daně navrhovatele vhodným způsobem vyrozumí.

(3) Správce daně v povolení

a) umožní držiteli povolení vykonávat činnost, která je předmětem povolení,

b) přidělí navrhovateli evidenční číslo, nebylo-li přiděleno dříve,

c) může stanovit další podmínky potřebné pro správu daní, případně den, od kterého musí být tyto podmínky splňovány.

(4) Držitel povolení je povinen přidělené evidenční číslo uvádět při styku se správcem daně.

K § 43i

K odst. 1

1. Nerozhodl-li správce daně o zastavení řízení podle § 43h odst. 2 zákona, rozhodne o návrhu na vydání povolení 2 způsoby. Pokud jsou splněny všechny zákonem stanovené podmínky pro vydání povolení, vzniká navrhovateli na vydání povolení právní nárok a správce daně povolení vydá. V případě nesplnění podmínek pro vydání povolení správce daně rozhodnutím návrh na vydání povolení zamítne. V obou případech musí být rozhodnutí správcem daně odůvodněno.

K odst. 2

2. Správce daně má 60 dnů ode dne podání návrhu na vydání rozhodnutí. Jestliže správce daně vyzve dle § 43h navrhovatele, aby údaje v návrhu na vydání povolení vysvětlil, doložil, popřípadě doplnil nebo změnil k doplnění, počíná lhůta 60 dnů běžet ode dne odstranění vad nebo pochybností o správnosti nebo úplnosti údajů tvrzených v návrhu na vydání povolení.

3. Jestliže dojde k prodloužení lhůty nejblíže nadřízeným správcem daně, správce daně je povinen o tomto prodloužení informovat navrhovatele. Nemusí se jednat o formalizovaný úkon.

4. K této obecné 60denní lhůtě existují u některých typů povolení speciální lhůty kratší. V souladu s § 23b v případě povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků rozhodne správce daně o návrhu na vydání povolení nejpozději následující pracovní den po poskytnutí zajištění daně, neobsahuje-li tento návrh vady nebo nemá-li správce daně pochybnosti o jeho správnosti nebo úplnosti.

5. V souladu s § 33c v případě povolení pro zasílání vybraných výrobků rozhodne správce daně o návrhu na vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků ve lhůtě 30 dnů ode dne podání tohoto návrhu, popřípadě ode dne odstranění jeho vad nebo pochybností o správnosti nebo úplnosti údajů v něm uvedených.

K odst. 3

6. Rozhodnutí o návrhu na vydání povolení musí splňovat obecné náležitosti dle § 102 daňového řádu a dále musí obsahovat náležitosti stanovené speciálně u jednotlivých typů povolení. Proti tomuto rozhodnutí je přípustné odvolání, které však nemá odkladný účinek.

7. Rozhodl-li správce daně o vydání povolení, vymezí obsah tohoto povolení tak, aby z něj bylo zřejmé, že se jeho držiteli umožňuje vykonávat činnost, která je předmětem povolení.

8. Správce daně dále v povolení přidělí navrhovateli evidenční číslo, které bude navrhovatel povinen užívat při komunikaci se správcem daně. Evidenčním číslem (zkráceně „SEED ID“) se rozumí jedinečné evidenční číslo ke spotřební dani. Všechna evidenční čísla mají stejnou strukturu, odlišují se pouze typem povolení, který je definován písmenem a pořadovým číslem a jsou vedena v databázi Registru daňových subjektů. To platí samozřejmě pouze v případě, že nebylo evidenční číslo přiděleno navrhovateli již dříve.

9. V povolení je správce daně oprávněn dále stanovit další podmínky potřebné pro správu daně. Zatímco zákon ve znění platném do 31. prosince 2014 umožňoval správci daně stanovit další podmínky pro zabezpečení vybraných výrobků nebo uložit opatření potřebných k zabránění jejich neoprávněnému použití, okruh dalších podmínek po 1. lednu 2015 může být širší a podmínky se nemusí omezovat jen na výše uvedené cíle.

10. Vedle těchto náležitostí rozhodnutí existují ještě u následujících typů povolení další povinné náležitosti:

a) Je-li v návrhu na vydání povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně uvedeno více dodavatelů, správce daně vydá toto povolení v souladu s § 13a ke každému dodavateli samostatně. Stejnopis povolení zašle správce daně dodavateli vybraných výrobků.

b) Je-li v návrhu na vydání povolení k provozování daňového skladu uvedeno více daňových skladů, správce daně vydá v souladu s § 19c povolení ke každému skladu samostatně.

c) V povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků správce daně uvede v souladu s § 23b rovněž množství vybraných výrobků, které má být přijato.

d) V povolení k prodeji za ceny bez daně správce daně stanoví v souladu s § 36b rovněž část tranzitního prostoru mezinárodního letiště, kde lze prodávat vybrané výrobky za ceny bez daně.

e) Je-li v návrhu na vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu uvedeno více dodavatelů, správce daně vydá v souladu s § 60c toto povolení každému dodavateli samostatně. Správce daně zašle stejnopis povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu dodavateli těchto zkapalněných ropných plynů.

Související ustanovení:

§ 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 23b – povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 33c – povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 36b – prodej vybraných výrobků za ceny bez daně mezi držiteli povolení k prodeji za ceny bez daně, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Související předpisy:

daňový řád, – nařízení Rady č. 389/2012 o správní spolupráci v oblasti spotřebních daní a o zrušení nařízení (ES) č. 2073/2004

§ 43j

Oznamovací povinnost držitele povolení

(1) Dojde-li ke změně údajů, které jsou uvedeny v povolení a které se uvádějí v návrhu na vydání povolení, je držitel povolení povinen tuto změnu oznámit správci daně do 5 dnů ode dne, kdy nastala.

(2) Držitel povolení je povinen ve lhůtě pro podání daňového přiznání k dani z příjmů oznámit správci daně údaje potřebné pro posouzení ekonomické stability; to neplatí, pokud neuplynul 1 měsíc od sdělení těchto údajů při podání návrhu na vydání povolení.

(3) Držitel povolení je povinen na výzvu správce daně oznámit další údaje potřebné pro správu daní.

(4) Oznamovací povinnost držitele povolení se nevztahuje na údaje, které má správce daně k dispozici, nebo jejichž změnu může automatizovaným způsobem zjistit z rejstříků a evidencí, do nichž má zřízen automatizovaný přístup; okruh těchto údajů zveřejní správce daně způsobem umožňujícím dálkový přístup.

(5) Správce daně prověří údaje uvedené v oznámení a v případě pochybností o jejich správnosti nebo úplnosti vyzve držitele povolení, aby údaje vysvětlil, doložil, popřípadě doplnil nebo změnil, a zároveň stanoví lhůtu, v níž je držitel povolení povinen tak učinit.

K § 43j

K odst. 1

1. Držitel povolení je povinen oznámit správci daně změnu údajů, které má uvedeny v povolení a které se uvádějí v návrhu na vydání povolení, a to do 5 dnů ode dne vzniku této změny. Množina těchto zákonem stanovených údajů je v souladu s § 43b odst. 3 písm. b) zřejmá z tiskopisu návrhu na vydání povolení, na kterém je explicitně uvedeno, které z údajů uvedených v návrhu budou uvedeny i ve vydaném povolení.

2. Toto oznámení může držitel učinit ve formě tiskopisu pro oznamování změn v údajích uváděných v povolení. V tomto případě se však nejedná o povinnost použít daný formulář, nýbrž o možnost.

3. Správce daně v souladu s § 43k odst. 1 písm. b) pak v návaznosti na oznámené změny uváděné v povolení nahradí dosavadní povolení novým.

K odst. 2

4. Držitel povolení je povinen jednou ročně doložit, zda je ekonomicky stabilní ve smyslu § 43g, či tuto podmínku přestal držitel povolení splňovat, a to ve lhůtě pro podání daňového přiznání k dani z příjmů, tj. do 1. dubna nebo 1. července. Povinnost doložit ekonomickou stabilitu neplatí v případě, pokud mezi podáním návrhu na vydání povolení (jehož součástí jsou také tyto údaje) a vznikem povinnosti předložit dané údaje v době trvání povolení neuplynul 1 měsíc. Jestliže je daná osoba povinna podávat daňové přiznání do 1. července a návrh na vydání povolení podala v průběhu června, nemusí dané údaje předkládat znovu.

K odst. 3

5. Z daného ustanovení vyplývá právo správce daně požadovat další údaje a povinnost držitele povolení mu je poskytnout, ale jak vyplývá z důvodové zprávy ke komentovanému paragrafu, „Pravomoc vyžadovat tyto údaje je však omezena podmínkou, že je možné požadovat pouze takové údaje, které jsou potřebné pro správu daní, což navazuje na základní cíl správy vymezený v § 1 odst. 2 daňového řádu, jakož i základní zásady zakotvené v § 5 odst. 2 a 3 a § 9 odst. 3 daňového řádu“.

6. Správce daně si potřebné údaje vyžádá formou výzvy vůči držiteli povolení. V této výzvě stanoví správce daně lhůtu, v níž je navrhovatel povinen oznámit požadované údaje. Pro tuto lhůtu platí pravidla uvedená v § 32 daňového řádu.

7. Nevyhoví-li držitel povolení výzvě, hrozí mu riziko, že mu správce daně uloží pokutu za nesplnění povinnosti nepeněžité povahy dle § 247a odst. 1 písm. a) daňového řádu.

K odst. 4

8. Oznamovací povinnost se nevztahuje na údaje, které může správce daně zjistit automatizovaným způsobem z jiné evidence či dostupných veřejných rejstříků. Navrhovanou úpravou je tak sledováno snížení administrativní zátěže pro daňové subjekty. Správce daně je povinen zveřejnit způsobem umožňujícím dálkový přístup (elektronicky) okruh těchto údajů.

K odst. 5

9. V případě, že správci daně vzniknou pochybnosti o správnosti nebo úplnosti údajů uvedených v oznámení, vyzve držitele povolení, aby tyto údaje vysvětlil, doložil, popřípadě doplnil nebo změnil, a tímto způsobem vzniklé pochybnosti odstranil. Správce daně je povinen své pochybnosti ve výzvě dostatečně konkretizovat, aby bylo navrhovateli zřejmé, co je třeba vysvětlit, doložit, doplnit či změnit. Nepostačí tedy pouhé tvrzení, že tu jsou pochybnosti. I v tomto případě nese důkazní břemeno navrhovatel.

10. Po marném uplynutí lhůty stanovené správcem daně k odstranění pochybností, resp. pokud navrhovatel ve stanovené lhůtě neprokáže skutečnosti uvedené v oznámení, správce daně řízení zastaví. Rozhodnutí musí správce daně odůvodnit. Proti tomuto rozhodnutí je přípustné odvolání, které však nemá odkladný účinek.

Související ustanovení:

§ 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Související předpisy:

daňový řád

§ 43k

Změna povolení

(1) Správce daně nahradí dosavadní povolení novým, pokud

a) držitel povolení podá žádost, ve které navrhne změnu údajů, k jejichž změně může dojít až na základě změny povolení,

b) dojde ke změně dalších údajů, které jsou uvedeny v povolení, nebo

c) jím v odůvodněných případech změní nebo doplní podmínky potřebné pro správu daní stanovené v dosavadním povolení.

(2) K nahrazení dosavadního povolení novým správce daně přistoupí pouze tehdy, jsou-li i nadále splněny podmínky pro vydání povolení.

(3) V odůvodnění nového povolení se odůvodňují pouze změny oproti dosavadnímu povolení.

K § 43k

1. Právní úprava platná do 31. prosince 2014 rozlišovala případy, kdy se na základě změny údajů povolení „pouze“ změnilo formou rozhodnutí o změně povolení a kdy se vydalo přímo nové povolení. Počínaje 1. lednem 2015 se původní povolení z důvodů vymezených v zákoně vždy nahrazuje povolením novým.

2. Správce daně v případě nahrazování dosavadního povolení novým vydá rozhodnutí sestávající ze 2 výroků, kdy první výrok bude směřovat k vydání nového povolení a druhý výrok bude směřovat ke zrušení stávajícího povolení. Proti tomuto rozhodnutí je přípustné odvolání, které však nemá odkladný účinek.

K odst. 1

3. Toto ustanovení shrnuje důvody vedoucí ke zrušení stávajícího rozhodnutí a k vydání nového rozhodnutí, přičemž nové povolení může být vydáno pouze v případě, že jsou i nadále splněny podmínky pro vydání povolení, tj. především obecné podmínky vymezené v § 43c až 43g aplikovatelné pro daný typ povolení a pak podmínky specifické pro daný typ povolení.

K odst. 1 písm. a)

4. Správce daně nahradí dosavadní povolení novým, pokud držitel povolení podá žádost, ve které navrhne změnu údajů, kterým zákon přikládá status údajů změnitelných až na základě změny povolení, tj. aby mohlo dojít k materiální změně těchto údajů, musí správce daně o této změně nejdříve konstitutivně rozhodnout a změnit držiteli povolení.

5. Například v případě povolení na přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně se jedná o název a množství vybraných výrobků, na které je povolení vydáno, účel použití přijímaných vybraných výrobků, místo uskladnění vybraných výrobků či způsob zabezpečení. Patří se však i dodavatel vybraných výrobků uvedený v tomto povolení. Jestliže tedy držitel povolení na přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně chce změnit dodavatele pro vybrané výrobky osvobozené od daně, musí nejdříve podat návrh na změnu údajů, správce daně vydá nové povolení (jestliže jsou splněny podmínky pro jeho vydání) a teprve poté může začít daná osoba odebírat od tohoto dodavatele vybrané výrobky osvobozené od daně.

K odst. 1 písm. b)

6. Správce daně nahradí dosavadní povolení novým, dojde-li ke změně údajů, které se uvádějí v povolení a které lze změnit z moci úřední (tj. tyto údaje jsou uvedeny v povolení a v tiskopisu návrhu na vydání povolení nejsou označeny jako údaje, které lze měnit pouze na žádost držitele povolení). Vydání nového povolení a zrušení starého povolení může správce daně provést bez ohledu na to, zda držitel povolení v souladu s § 43j odst. 1 sám oznámil změnu těchto údajů, nebo zda správce daně tuto informaci zjistil v rámci své činnosti.

K odst. 1 písm. c)

7. Správce daně nahradí dosavadní povolení novým, chce-li tímto způsobem změnit nebo doplnit podmínky potřebné pro správu daní stanovené v dosavadním povolení, které v souladu s § 43i odst. 3 písm. c) vymezil v povolení. Tento postup lze uplatnit pouze v odůvodněných případech, neboť se jedná o zásadní zásah do vydaného povolení, a tedy i do práv jeho držitele. K úpravě těchto podmínek může dojít společně s vydáním nového rozhodnutí podle písmene a) tj. jako druhý výrok rozhodnutí, nebo podle písmene b), anebo zcela samostatně.

8. Držitel povolení nedisponuje možností podat žádost na změnu podmínek takto stanovených správcem daně v povolení. Pokud by držitel povolení takovou žádost správci daně adresoval, bude na ni správce daně pohlížet toliko jako na podnět. Jestliže správce daně shledá tento podnět za relevantní, zahájí řízení z moci úřední o změně podmínek stanovených v povolení.

9. Jak vyplývá z důvodové zprávy k tomuto ustanovení, důvodnost změny povolení ze strany správce daně může vyplynout:

a) v důsledku objektivních skutečností nezávislých na vůli držitele povolení a hodných zvláštního zřetele, například změna právních předpisů, živelné pohromy,

b) v důsledku chování, resp. jednání držitele povolení (skutečnosti zjištěné kterýmkoli správcem daně tj. konkrétní okolnosti jako například zjištěné dílčí nedostatky ve vedení evidencí vyplývajících ze zákona či stanovené rozhodnutím o uložení záznamní povinnosti),

c) z podkladů předaných dalšími orgány veřejné moci (převzaté z jiných daňových či správních řízení).

10. Důvodem pro zpřísnění podmínek tak může být například situace, kdy:

a) dojde ke změně ve statutárních orgánech držitele povolení (bezdomovec),

b) dojde k netransparentní změně majetkové struktury subjektu,

c) se sídlo přesune do „office house“ (například v situaci, kdy provozovna daňového skladu bude v působnosti jiného celního úřadu),

d) držitel povolení začne obchodovat s rizikovými subjekty (například s daňovou trestní minulostí, s dlužníky u jiných státních orgánů nebo nekontaktními subjekty),

e) značně/skokově naroste objem obchodovaných vybraných výrobků.

11. Důvodem pro zmírnění podmínek pak může být například dlouhodobé bezproblémové používání povolení a příkladná komunikace se správcem daně včetně plnění všech ostatních zákonných povinností, jež se může konkrétně projevit například v upuštění nebo snížení frekvence či množství vykazovaných údajů v rámci uložené záznamní či informační povinnosti držiteli povolení.

K odst. 2

12. Jestliže dojde ke změně, která má za důsledek porušení podmínek pro vydání povolení a zamezí jejich následnému splňování po čas trvání povolení (viz § 43c odst. 3), správce daně stávající rozhodnutí rozhodnutím novým nenahradí, ale bude postupovat dle § 43m a následujících.

K odst. 3

13. Nahrazuje-li správce daně dosavadní povolení novým, odůvodňuje v rozhodnutí pouze změny oproti dosavadnímu povolení. Neuplatní se tak obecné pravidlo uvedené v § 102 odst. 2 daňového řádu.

Související ustanovení:

§ 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 33b – podmínky pro vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 60b – podmínky pro vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu osobám nakupujícím nebo získávajícím zkapalněné ropné plyny pro vlastní spotřebu, § 134s – podmínka pro vydání povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

daňový řád

§ 43l

Zrušení povolení na žádost

Správce daně zruší povolení na návrh držitele povolení.

K § 43l

1. Správce daně může zrušit povolení buďto na základě návrhu držitele povolení na zrušení povolení, nebo z moci úřední (viz komentář k § 43m). Žádost na zrušení povolení může jeho držitel učinit ve formě tiskopisu pro oznamování změn v údajích uváděných v povolení. Jedná se však o právo, nikoli povinnost držitele.

2. Držitel povolení si může kdykoli podat žádost o vydání nového povolení, jelikož zákon v tomto případě nestanovuje držiteli povolení žádnou lhůtu, po kterou by musel vyčkat, než by mohl znovu podat žádost o vydání povolení (na rozdíl od zrušení z moci úřední, u něhož zákon o spotřebních daních stanovuje výslovně u některých typů povolení, že lze návrh na vydání povolení podat až po určité době od zrušení předchozího povolení, k němuž došlo z moci úřední).

Související ustanovení:

§ 13c – zrušení povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 33d – zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 60d – zrušení povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu z moci úřední, § 134h – zrušení a zánik povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134t – zrušení a zánik povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

daňový řád

§ 43m

Zrušení povolení z moci úřední

(1) Zjistí-li správce daně, že nejsou splněny podmínky pro vydání povolení nebo podmínky potřebné pro správu daní stanovené v povolení, vyzve držitele povolení k jejich splnění ve správcem daně stanovené lhůtě, pokud povaha těchto podmínek toto splnění připouští a nehrozí nebezpečí z prodlení.

(2) Správce daně zruší povolení, pokud

a) držitel povolení na výzvu správce daně nezajistí ve stanovené lhůtě splnění podmínek podle odstavce 1,

b) nejsou splněny podmínky podle odstavce 1, k jejichž splnění správce daně držitele povolení nevyzývá.

(3) Správce daně zruší povolení z důvodu nesplnění podmínek potřebných pro správu daní stanovených v povolení pouze tehdy, pokud se jedná o závažné nesplnění těchto podmínek.

(4) Při stanovení lhůty ke splnění podmínek pro vydání povolení správce daně přihlédne zejména ke schopnosti držitele povolení závadný stav odstranit. Za tím účelem může správce daně držiteli povolení rozhodnutím

a) zcela nebo zčásti omezit možnost přijímat, vyrábět nebo nakupovat vybrané výrobky,

b) uložit povinnost poskytnout dodatečné zajištění daně ve výši odpovídající závažnosti daného případu; je-li jako dodatečné zajištění daně zvoleno zajištění daně způsobem podle tohoto zákona, může být výše tohoto zajištění daně stanovena nad zákonem stanovenou výši, nebo

c) stanovit další podmínky potřebné pro správu daní.

(5) Rozhodnutí podle odstavce 4 pozbývá účinnosti

a) dnem oznámení nového rozhodnutí podle odstavce 4, kterým správce daně nahradil dosavadní rozhodnutí podle odstavce 4, nebo

b) dnem, ve kterém je ukončeno řízení o zrušení povolení.

K § 43m

1. Správce daně může zrušit povolení buďto na základě návrhu držitele povolení na zrušení povolení (viz komentář k § 43l), nebo z moci úřední. Vedle obecných důvodů pro zrušení povolení obsahuje zákon ještě další důvody pro zrušení konkrétních typů povolení (viz komentář k odst. 2 komentovaného paragrafu).

2. Je nutno rovněž mít na paměti, že v případě zrušení povolení z moci úřední zákon stanoví u některých typů povolení lhůty, po které nelze požádat o vydání nového povolení stejného typu. Jedná se o následující případy:

a) Pokud bylo povolení k provozování daňového skladu zrušeno z moci úřední, s výjimkou zrušení podle § 20 odst. 1 zákona o spotřebních daních, může osoba, jíž bylo toto povolení zrušeno, podat návrh na vydání povolení k provozování daňového skladu nejdříve po uplynutí 2 let od zrušení tohoto povolení.

b) Pokud bylo povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků zrušeno z moci úřední, může osoba, jíž bylo toto povolení zrušeno, podat návrh na vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků nejdříve po uplynutí 2 let od zrušení tohoto povolení.

c) Pokud bylo povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu zrušeno z moci úřední, může osoba, jíž bylo toto povolení zrušeno, podat návrh na vydání povolení k provozování daňového skladu nejdříve po uplynutí 2 let od zrušení tohoto povolení (s výjimkou zrušení povolení z důvodu nečinnosti držitele povolení).

K odst. 1

3. Jestliže správce daně zjistí, že nejsou splněny podmínky pro vydání povolení (viz komentář k § 43c a následujícím) nebo další podmínky potřebné pro správu daní, které správce daně stanovil v povolení, vyzve držitele povolení k jejich splnění a stanoví mu k tomu přiměřenou lhůtu. Tuto výzvu však správce daně vydá pouze v případě, že je možné nesplnění podmínky napravit a zároveň nehrozí nebezpečí z prodlení. Výzvu je tedy možné zaslat pouze v situaci, kdy jsou obě podmínky splněny zároveň.

4. Výzva nemůže být správcem daně zaslána ani v případech, kdy zákon výslovně stanovuje, že správce daně povolení bez dalšího zruší [například § 13c písm. b), § 20 odst. 1, § 22b odst. 1, § 33d, § 60d odst. 1 písm. b)].

5. Správce daně ve výzvě poučí držitele povolení o následcích neuposlechnutí výzvy (§ 32 odst. 3 daňového řádu), tj. o tom, že nebude-li podmínka pro vydání povolení nebo podmínka potřebná pro správu daní stanovená v povolení splněna ve stanovené lhůtě, rozhodne správce daně meritorně o zrušení povolení [§ 43m odst. 2 písm. a)]. Pokud držitel povolení ve lhůtě stanovené výzvou podmínky splní, správce daně řízení o zrušení povolení zastaví dle § 106 odst. 1 písm. f) daňového řádu, tj. z důvodu, že se řízení stalo bezpředmětným.

6. Dle ustanovení 43m odst. 4 zákona o spotřebních daních může správce daně současně s výzvou ke splnění podmínek pro vydání povolení, za účelem odstranění závadného stavu, vydat rozhodnutí, kterým držiteli povolení stanoví dodatečné povinnosti či ho nějak omezí (viz komentář k odst. 4).

K odst. 2

7. V tomto ustanovení jsou rozlišeny 2 okamžiky, kdy správce daně zruší povolení. Jestliže správce daně vyzve držitele ke splnění podmínek pro vydání povolení nebo podmínek potřebných pro správu daní stanovené v povolení, a nezajistí-li držitel povolení na tuto výzvu ve lhůtě stanovené správcem daně splnění určených podmínek, správce daně zruší povolení meritorním rozhodnutím. Proti tomuto rozhodnutí je přípustné odvolání, které však nemá odkladný účinek.

8. Správce daně dále zruší povolení, nesplňuje-li držitel povolení podmínky pro vydání povolání nebo podmínky potřebné pro správu daní stanovené v povolení, u kterých správce daně držitele povolení k jejich dodatečnému splnění nevyzývá, jelikož povaha těchto podmínek neumožňuje jejich zhojení. Proti tomuto rozhodnutí je přípustné odvolání, které však nemá odkladný účinek.

9. Vedle těchto obecných důvodů pro zrušení povolení, obsahuje zákon pro jednotlivé typy povolení i další specifické důvody pro zrušení povolení uvedené přímo v ustanoveních regulujících dané povolení:

a) Povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně správce daně zruší v souladu s § 13c rovněž tehdy, pokud byl vybraný výrobek osvobozený od daně použit na jiný účel, než který byl v tomto povolení uveden, a uživatel ve stanovené lhůtě nezaplatil daň, nebo držitel tohoto povolení po dobu 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců neuskuteční nákup vybraných výrobků osvobozených od daně podle tohoto povolení (viz komentář k § 13c).

b) Povolení k provozování daňového skladu správce daně zruší i v případě, že provozovatel daňového skladu po dobu 3 po sobě jdoucích kalendářních měsíců neprovozuje daňový sklad (viz komentář k § 20).

c) Povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků správce daně zruší i tehdy, pokud oprávněný příjemce po dobu 3 po sobě jdoucích kalendářních měsíců nepřijímá vybrané výrobky (viz komentář k § 22b).

d) Povolení pro zasílání vybraných výrobků správce daně zruší též v případě, že zástupce pro zasílání vybraných výrobků po dobu 3 po sobě jdoucích kalendářních měsíců nevykonává činnost, která je předmětem povolení (viz komentář k § 33c).

e) Povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu správce daně zruší rovněž tehdy, pokud držitel tohoto povolení opakovaně porušil povinnosti stanovené v § 60 odst. 3 až 9 a odst. 11 zákona o spotřebních daních, nebo po dobu 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců neuskuteční nákup zkapalněných ropných plynů podle tohoto povolení (viz komentář k § 60d).

f) Povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů správce daně zruší také tehdy, pokud držitel povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů porušil povinnosti nebo zákazy stanovené v § 134e a 134f zákona o spotřebních daních (viz komentář k § 134h).

g) Povolení ke značkování některých minerálních olejů správce daně zruší rovněž tehdy, pokud držitel tohoto povolení porušil povinnosti nebo zákazy stanovené v § 134p a 134q zákona o spotřebních daních (viz komentář k § 134t).

K odst. 3

10. Toto ustanovení se týká „pouze“ podmínek potřebných pro správu daní stanovených správcem daně v povolení (tj. podmínek stanovených nad rámec podmínek explicitně vymezených v zákoně). Správce daně zruší povolení z důvodu nesplnění těchto podmínek pouze v případě, kdy se jedná o závažné nesplnění těchto podmínek. Závažnost nesplnění podmínek potřebných pro správu daní stanovených v povolení může být zejména dána intenzitou, kvantitou nebo opakováním daného protiprávního jednání držitele povolení.

11. Podmínka závažného porušení neplatí u zákonem stanovených podmínek pro vydání povolení, u nichž není správce daně oprávněn zkoumat intenzitu jejich porušení. U těchto podmínek je postačujícím důvodem ke zrušení povolení jejich „prosté“ nesplnění.

K odst. 4

12. Správce daně může současně s výzvou ke splnění podmínek pro vydání povolení dle odst. 1 komentovaného paragrafu, za účelem odstranění závadného stavu, vydat rozhodnutí, kterým držiteli povolení:

a) omezí možnosti nakládání s vybranými výrobky na vstupu (přijímání, vyrábění nebo nakupování),

b) uloží povinnost dodatečného zajištění daně (na toto dodatečné zajištění se nevztahují ustanovení o maximální výši zajištění), nebo

c) stanoví další podmínky.

13. Takové rozhodnutí zakládá držiteli povolení práva a povinnosti, která jsou na roveň postavená právům a povinnostem vyplývajícím ze samotného povolení. Držitel povolení je tak povinen dodržovat povinnosti plynoucí jak z povolení, tak z tohoto rozhodnutí, kde budou zpravidla pro držitele povolení nastaveny přísnější podmínky a mantinely, ve kterých může nakládat s vybranými výrobky.

K odst. 5

14. Držitel povolení je vázán podmínkami uvedenými v rozhodnutí vydaném správcem daně v souladu s odst. 4 komentovaného paragrafu do okamžiku (dne), kdy správce daně doručí rozhodnutí držiteli povolení či jiným zaprotokolovaným způsobem seznámení držitele povolení s novým rozhodnutím, které se vydává namísto dosavadního rozhodnutí. Nové rozhodnutí může jak zmírnit některé správcem daně dříve stanovené podmínky, tak je může naopak zpřísnit.

15. Rozhodnutí vydané správcem daně dle odst. 4 též pozbývá účinnosti dnem, ve kterém je ukončeno řízení o zrušení. Řízení o zrušení může být ukončeno z následujících důvodů:

a) držitel povolení nedokázal ve lhůtě stanovené správcem daně dle odst. 1 napravit protiprávní stav a nezačal opět splňovat podmínky pro vydání povolení nebo podmínky potřebné pro správu daní stanovené v povolení a správce daně v souladu s odst. 2 písm. a) rozhodl o zrušení povolení,

b) držitel povolení ve lhůtě stanovené správcem daně začal opět plnit podmínky pro vydání povolení i podmínky potřebné pro správu daní stanovené v povolení a správce daně řízení o zrušení zastaví, jelikož řízení se stalo bezpředmětným.

Související ustanovení:

§ 13c – zrušení povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 33d – zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 60d – zrušení povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu z moci úřední, § 134h – zrušení a zánik povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134t – zrušení a zánik povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

daňový řád

§ 43n

Odklad zrušení povolení

Správce daně může v odůvodněných případech v rozhodnutí o zrušení povolení stanovit, že povolení se zrušuje k určitému dni a současně může držiteli povolení do doby, než je povolení zrušeno,

a) zcela nebo zčásti omezit možnost přijímat, vyrábět nebo nakupovat vybrané výrobky,

b) stanovit další podmínky potřebné pro správu daní.

K § 43n

1. Správce daně je oprávněn v odůvodněných případech v rozhodnutí o zrušení povolení stanovit, že se toto povolení zrušuje až k určitému dni, který nastane v budoucnu, aby například držitel povolení získal čas k doprodeji vybraných výrobků nebo z důvodu zjednodušení ukončení činnosti držitele povolení. Odůvodněnost odkladu a doba, o kterou správce daně umožní odklad zrušení povolení, je předmětem správního uvážení správce daně.

2. Během doby, než je povolení definitivně zrušeno, správce daně může stanovit přísnější režim spočívající především v omezení možnosti přijímání či výroby vybraných výrobků, nebo stanoví další podmínky potřebné pro správu daní. Jako takové mohou být správcem daně stanoveny pouze podmínky, které nejsou přímo upraveny zákonem.

3. Toto ustanovení lze uplatnit jak v případě zrušení povolení z moci úřední, tak v případě zrušení povolení na návrh.

Související ustanovení:

§ 13c – zrušení povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 33d – zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 60d – zrušení povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu z moci úřední, § 134h – zrušení a zánik povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134t – zrušení a zánik povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

daňový řád

§ 43o

Zánik povolení

Povolení zaniká

a) skončením řízení o pozůstalosti, nebo

b) zánikem právnické osoby.

K § 43o

1. Kromě případu zániku právnické osoby, který se shoduje s úpravou zákona platnou do 31. prosince 2014, zaniká povolení v případě fyzické osoby, coby držitele povolení, skončením řízení o pozůstalosti. Povolení zaniká ze zákona a správce daně o něm nevydává rozhodnutí.

2. Vedle zde uvedených obecných důvodů pro zánik povolení, obsahuje zákon pro jednotlivé typy povolení i další specifické důvody pro zánik povolení uvedené přímo v ustanoveních regulujících dané povolení:

a) Povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně zaniká rovněž dnem, kdy nabude právní moci povolení k provozování daňového skladu pro prostorově ohraničené místo, ve kterém jsou umístěny vybrané výrobky osvobozené od daně na základě povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně (viz komentář k § 13b).

b) U povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků se obecná ustanovení komentovaného paragrafu nepoužijí. Toto povolení zaniká okamžikem jednorázového přijetí vybraných výrobků, nebo uplynutím 3 měsíců ode dne nabytí právní moci povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků (viz komentář k § 23c).

c) Povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů zaniká také dnem zrušení nebo zániku povolení k provozování daňového skladu, ve kterém jsou minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 zákona o spotřebních daních značkovány a barveny podle tohoto povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů (viz komentář k § 134h).

d) Povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů zaniká též dnem zrušení nebo zániku povolení k provozování daňového skladu, ve kterém jsou minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 zákona o spotřebních daních značkovány podle tohoto povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů (viz komentář k § 134t).

Související ustanovení:

13b – zánik povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 134h – zrušení a zánik povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134t – zrušení a zánik povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

daňový řád

§ 43p

Povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení

(1) Dojde-li k zániku povolení nebo k jeho zrušení bez náhrady, jsou osoba, která byla držitelem tohoto povolení, nebo její právní nástupce povinni provést za přítomnosti úřední osoby správce daně do 5 dnů inventuru zásob vybraných výrobků; tuto lhůtu může správce daně z důvodů hodných zvláštního zřetele prodloužit až na 10 dnů.

(2) Dojde-li k zániku povolení zánikem právnické osoby, která nemá právního nástupce, provede inventuru zásob vybraných výrobků správce daně. Dotčené osoby jsou povinny poskytnout úřední osobě, která provádí tuto inventuru, všechny přiměřené prostředky a potřebnou součinnost k účinnému provedení této inventury.

(3) Ten, kdo je povinen provést inventuru zásob vybraných výrobků podle odstavce 1, je povinen podat daňové přiznání a zaplatit daň nejpozději následující pracovní den po uplynutí lhůty k provedení této inventury.

(4) Inventura zásob vybraných výrobků se provádí u vybraných výrobků,

a) které byly v okamžiku zrušení či zániku povolení uvedeny do volného daňového oběhu, nebo

b) u nichž dnem zániku nebo zrušení povolení vznikla povinnost přiznat a zaplatit daň.

K § 43p

1. Toto ustanovení vymezuje povinnost provedení inventury vybraných výrobků v případě zrušení povolení bez náhrady nebo v případě jeho zániku. Následně je v § 43q stanoven postup, jak bude se zajištěním daně nakládáno při zániku povolení (viz komentář k § 43o) či při zrušení povolení bez náhrady (viz komentář k § 43m).

K odst. 1

2. Dojde-li k zániku povolení nebo zrušení povolení, aniž bylo nahrazeno novým povolením, musí bývalý držitel povolení, nebo jeho právní nástupce, provést inventuru. Tato povinnost se vztahuje i na právního nástupce, který nepokračuje v činnosti bývalého držitele povolení v nakládání s vybranými výrobky.

3. Základní lhůta pro provedení inventury je stanovena na 5 dnů ode dne zániku povolení, přičemž správce daně může tuto lhůtu prodloužit na 10 dnů, čímž dochází i k posunu termínu pro podání daňového přiznání (viz komentář k odst. 3 komentovaného paragrafu).

K odst. 2

4. V případě zániku povolení v důsledku zániku právnické osoby bez právního nástupce provede inventuru správce daně. Při provádění inventury jsou dotčené osoby povinny poskytnout správci daně součinnost. Těmito osobami se rozumí například zaměstnanci hlídající objekt, v němž se provozoval daňový sklad.

K odst. 3

5. Jedná se o speciální ustanovení k § 18, dle kterého musí být podáno daňové přiznání a zaplacena daň nejpozději následující pracovní den po uplynutí lhůty k provedení této inventury.

K odst. 4

6. Povinnost provést inventuru se týká všech vybraných výrobků, u kterých dnem zániku nebo zrušení povolení vznikla povinnost přiznat a zaplatit daň. V souladu s § 9 odst. 3 písm. h) se jedná o vybrané výrobky v daňovém skladu a o vybrané výrobky osvobozené od daně [viz komentář k § 9 odst. 3 písm. h)].

7. Druhou skupinou vybraných výrobků, na které se vztahuje povinnost provést inventuru, jsou vybrané výrobky uvedené v okamžiku zrušení či zániku povolení do volného daňového oběhu. I v tomto případě vzniká v souladu s § 9 odst. 1 povinnost přiznat a zaplatit daň.

Související ustanovení:

§ 13b – zánik povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 23c – zá-nik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 134h – zrušení a zánik povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134t – zrušení a zánik povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

daňový řád

§ 43q

Použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

(1) Dojde-li k zániku povolení nebo k jeho zrušení bez náhrady,

a) zaniká zajištění daně složením nebo převodem finančních prostředků na depozitním účtu a zajištěná částka se převede na úhradu této daně, nebo

b) v případě, že je zajištění daně poskytnuto finanční zárukou nebo ručením, správce daně vyzve výstavce finanční záruky nebo ručitele k uhrazení nedoplatku na dani.

(2) Přeplatek vzniklý převodem podle odstavce 1 písm. a) lze do doby, než nastane poslední den splatnosti zajištěné daně, použít pouze na úhradu splatných daňových pohledávek na témže osobním daňovém účtu. Pokud následně vznikne vratitelný přeplatek, správce daně jej vrátí bez žádosti do 30 dnů od jeho vzniku.

K § 43q

1. Podmínkou některých typů povolení je poskytnutí zajištění daně žadatelem o povolení (viz komentář k § 19b a 22a). Toto ustanovení stanoví postup, jak bude se zajištěním daně nakládáno při zániku povolení (viz komentář k § 43o) či při zrušení povolení bez náhrady (viz komentář k § 43m).

K odst. 1

2. Pokud je daň zajištěna složením nebo převodem finančních prostředků na depozitním účtu správce daně, zajištěná částka se převede na osobní daňový účet ke spotřební dani bývalého držitele povolení. V tom okamžiku se tato částka stává přeplatkem na tomto osobním daňovém účtu.

3. V případě, že je zajištění poskytnuto finanční zárukou nebo ručením, správce daně vyzve k uhrazení nedoplatku přímo ručitele nebo výstavce finanční záruky.

K odst. 2

4. Přeplatek, který vznikl převodem částky zajištění z depozitního účtu, kde byla tato částka uložena jako forma zajištění, nebude podroben testu vratitelnosti dříve, než nastane poslední den splatnosti daně, která byla touto formou zajištění zajištěna. Vzhledem k tomu, že zajištění daně pokrývá relevantní daň za všechna zdaňovací období v rámci předmětného povolení, poslední den splatnosti nebude obvykle navázán na podání daňového přiznání navazující na provedenou inventuru (viz komentář k § 54p).

5. Do okamžiku, než nastane poslední den splatnosti zajištěné daně, bude eventuální přeplatek vzniklý převodem částky zajištění daně z depozitního účtu na osobním daňový účet bývalého držitele povolení použit pouze na úhradu této zajištěné daně a jejího příslušenství. Jestliže i po tom, co byla částka zajištění takto použita, je na osobním účtu evidován „vratitelný“ přeplatek, správce daně jej bez žádosti do 30 dnů od jeho vzniku subjektu vrátí.

Související ustanovení:

§ 13b – zánik povolení pro přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokázání bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 134h – zrušení a zánik povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134t – zrušení a zánik povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

daňový řád

ČÁST TŘETÍ – ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ

HLAVA I – DAŇ Z MINERÁLNÍCH OLEJŮ

§ 44

Plátce daně z minerálních olejů

(1) Plátci jsou také právnické nebo fyzické osoby, kterým vznikne povinnost daň přiznat a zaplatit

a) při použití nebo prodeji minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 1 a 2, které nebyly zdaněny nebo u nichž byla uplatněna sazba daně nižší než sazba daně stanovená pro daný účel použití, pro účely, pro které je stanovena vyšší sazba daně,

b) při použití nebo prodeji směsí minerálních olejů určených pro pohon dvoutaktních motorů za účelem pohonu jiných než dvoutaktních motorů [§ 45 odst. 2 písm. b)],

c) při použití nebo prodeji minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 3 pro

1. 1. pohon motorů,

2. 2. výrobu tepla bez ohledu na způsob spotřeby tepla (dále jen „výroba tepla“), nebo

3. 3. výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2,

d) při použití nebo prodeji minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 5 pro pohon motorů,

e) při použití nebo prodeji minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 6 pro výrobu tepla,

f) při použití nebo prodeji přísady či plnidla do minerálních olejů (§ 45 odst. 7),

g) při prodeji nebo bezplatném předání odpadních olejů uvedených v § 45 odst. 1 písm. d), které nebyly zdaněny, ke konečné spotřebě pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla, nebo

h) při použití odpadních olejů uvedených v § 45 odst. 1 písm. d), které nebyly zdaněny, pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla.

(2) Plátcem není osoba, která nakládá s minerálními oleji výhradně podle § 58b.

K § 44

1. Osoba plátce je obecně definována již v § 4 bez ohledu na to, s jakými druhy vybraných výrobků nakládá. V tomto ustanovení je osoba plátce definována v souvislosti s nakládáním s minerálními oleji.

K odst. 1 písm. a)

2. Osoba nakládající s minerálními oleji se stává plátcem, pokud nabyla minerální oleje nezdaněné, s nulovou sazbou daně nebo sazbou daně nižší, než je sazba daně stanovená pro daný účel použití, a použila nebo prodala je pro účely, pro které je stanovena vyšší sazba daně. Nejběžnější příkladem je nákup zkapalněných ropných plynů určených pro výrobu tepla, kde je stanovena nulová sazba daně, a jejich následný prodej pro pohon motorů.

K odst. 1 písm. b)

3. Ve druhém případě se osoba nakládající se směsí, která může obsahovat motorový benzin a je určena pro pohon dvoutaktních motorů, stává plátcem, pokud tuto směs použije pro pohon motorů jiných než dvoutaktních. Směsi minerálních olejů obsahující také motorový benzin, pokud jsou určeny pro pohon dvoutaktních motorů, nejsou pro tento definovaný účel použití předmětem daně z minerálních olejů [viz vyloučení z předmětu daně uvedené v § 45 odst. 2 písm. b)].

K odst. 1 písm. c)

4. Ve třetím případě se jedná o nakládání s minerálními oleji, které jsou sice definovány jako předmět daně (§ 45 odst. 3) a patří tedy mezi vybrané výrobky, ale povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká pouze tehdy, jsou-li použity nebo prodány pro pohon motorů, pro výrobu tepla nebo pro výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2. Osoba, která nabývá tyto minerální oleje nezatížené spotřební daní, ale následně je použije pro pohon motorů, pro výrobu tepla nebo pro výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2, se okamžikem tohoto způsobu použití stává plátcem. Příkladem může být použití použitých rostlinných olejů [§ 45 odst. 3 písm. a)] pro výrobu tepla, použití solventní nafty pro výrobu tepla [§ 45 odst. 3 písm. b)] nebo použití methylesterů mastných kyselin (název vznikl odvozením z anglického fat acid metylesters, dále jen „FAME“,) pro přimíchávání do motorové nafty v množství do 7 % objemových nebo pro výrobu směsné nafty.

K odst. 1 písm. d)

5. Ve čtvrtém případě se osoba stává plátcem, pokud použije některý z minerálních olejů, které jsou uvedeny v § 45 odst. 5, pro pohon motorů nebo takový minerální olej nabídne k prodeji nebo prodá pro pohon motorů. Jedná se například o minerální oleje typu vosky, parafíny, ozokerit apod. V současné době, kdy se propaguje zavádění alternativních paliv z obnovitelných zdrojů, může teoreticky mezi takovéto minerální oleje patřit i voda. Pokud bude voda používána pro pohon motorů, pak se na ni bude z pohledu tohoto zákona pohlížet jako na minerální olej, bude předmětem daně a osoba, která s ní bude takto nakládat, se stane plátcem.

K odst. 1 písm. e)

6. Minerální oleje definované jako předmět daně v § 45 odst. 6 tvoří úzkou skupinu minerálních olejů ohraničenou čísly 2701 až 2715 Kombinované nomenklatury. Osoba se stává plátcem, pokud některý z těchto minerálních olejů použije, nabídne k prodeji nebo prodá pro výrobu tepla. Vzhledem k tomu, že k uvedenému číselnému výčtu je stanovena řada výjimek, v praxi do této skupiny budou patřit pouze minerální oleje uvedené pod čísly Kombinované nomenklatury 2712 a 2713.

K odst. 1 písm. f)

7. Plátcem daně se také stává osoba, která jakýmkoli způsobem uvede do volného daňového oběhu výrobky, které jsou určeny a používány jako přísady nebo aditiva do minerálních olejů, jež jsou určeny pro pohon motorů. Jedná se tedy o výrobky určené k aditivaci motorových benzinů, motorové nafty a dalších pohonných hmot.

8. Výrobky, které jsou určeny k aditivaci minerálních olejů používaných jako elektroizolační oleje, motorové oleje, převodovkové a další speciální oleje, nejsou předmětem daně podle § 45 odst. 7. Osoba, která s nimi bude nakládat (doprava, dovoz, prodej atd.), se z tohoto titulu naopak plátcem daně nestane.

K odst. 1 písm. g) a h)

9. V souvislosti s výrobou odpadních olejů a jejich dalším nakládáním se některé osoby stávají plátci daně z minerálních olejů. Pokud osoba, která vyrobila odpadní oleje a nezdanila je, je bezplatně předá nebo prodá jiné osobě za účelem použití pro výrobu tepla nebo pro pohon motorů, stává se tato předávající nebo prodávající osoba tímto okamžikem plátcem daně. Obdobně se nahlíží na osobu, která vyrobí odpadní oleje a sama je použije pro pohon motorů nebo výrobu tepla. Okamžikem jejich použití pro pohon motorů nebo výrobu tepla se stává plátcem daně.

10. Naopak osoba, která vyrobí odpadní oleje a předá nebo prodá je jiné osobě za účelem ekologické likvidace nebo pro jiné použití, než je pohon motorů nebo výroba tepla, se plátcem daně z minerálních olejů nestává. Obdobně se nahlíží na osoby v obchodním řetězci, které předávají nebo prodávají odpadní oleje další osobě pro jiné účely, než je pohon motorů nebo výroba tepla.

11. Vzhledem k tomu, že pro odpadní oleje je definováno osvobození od daně, pokud jsou použity k mineralogickým postupům nebo metalurgickým procesům, je třeba zmínit ještě povinnost osoby být držitelem zvláštního povolení.

12. Každá osoba, která bude v obchodním řetězci předávat nebo prodávat tyto odpadní oleje k osvobozenému účelu, sice nebude plátcem daně, ale podle § 53 odst. 4 musí být držitelem zvláštního povolení podle § 13.

K odst. 2

13. V tomto odstavci je definována výjimka, kdy se osoba nakládající s minerálními oleji nestává plátcem daně, ačkoli podle obecného ustanovení by se jím stala. Jedná se o osoby, které na daňovém území České republiky nabývají minerální oleje kódu KN 2710 19 29 osvobozené od daně. Pokud tyto minerální oleje budou předmětem dopravy do jiného členského státu Evropské unie za účelem podnikání, pak odesílající osoba je může odeslat bez toho, že by je zde zdanila a následně po splnění zákonem stanovených podmínek podle § 14 odst. 2 by nárokovala vrácení daně. Toto ulehčení lze uplatnit pouze v případě, že minerální oleje budou v balení do 5 litrů.

Související ustanovení:

§ 4 – plátce daně, § 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 46 – vznik povinnosti daň z minerálních olejů přiznat a zaplatit, § 53 – nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 58b – doprava minerálních olejů uvedených do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky v jednotkovém balení do jiného členského státu

Evropské právní předpisy:

čl. 8 Směrnice

§ 45

Předmět daně z minerálních olejů

(1) Předmětem daně jsou tyto minerální oleje:

a) motorové benziny uvedené pod kódy nomenklatury 2710 11 41 až 2710 11 59, benziny jiné než motorové uvedené pod kódy nomenklatury 2710 11 11 až 2710 11 25 a 2710 11 90 (dále jen „ostatní benzin“) a letecké pohonné hmoty benzinového typu uvedené pod kódy nomenklatury 2710 11 31 a 2710 11 70,

b) střední oleje a těžké plynové oleje uvedené pod kódy nomenklatury 27 10 19 11 až 27 10 19 49,

c) těžké topné oleje uvedené pod kódy nomenklatury 27 10 19 51 až 27 10 19 69,

d) odpadní oleje uvedené pod kódy nomenklatury 2710 91 až 2710 99,

e) zkapalněné ropné plyny a zkapalněný bioplyn určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané pro pohon motorů nebo pro jiné účely uvedené pod kódy nomenklatury 2711 12 11 až 2711 19 s výjimkou zkapalněných ropných plynů a zkapalněného bioplynu uvedených v písmenech f) a g),

f) zkapalněné ropné plyny a zkapalněný bioplyn určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané pro výrobu tepla uvedené pod kódy nomenklatury 2711 12 11 až 2711 19, nebo

g) zkapalněné ropné plyny a zkapalněný bioplyn určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané

1. 1. pro stacionární motory,

2. 2. v souvislosti s provozy a stroji používanými při stavbách, stavebně inženýrských pracích a veřejných pracích, nebo

3. 3. pro vozidla určená k používání mimo veřejné cesty nebo pro vozidla, která nejsou schválená k používání převážně na veřejných silnicích uvedené pod kódy nomenklatury 2711 12 11 až 2711 19.

(2) Předmětem daně jsou také

a) jakékoliv směsi vybraných výrobků uvedených v odstavci 1 a v tomto odstavci,

b) směsi minerálních olejů obsahující benzin nebo směsi benzinů s minerálními oleji uvedenými v odstavci 1 či s látkami, které v odstavci 1 nejsou uvedeny, s výjimkou směsí vzniklých podle písmen d) a e) a směsí používaných pro pohon dvoutaktních motorů, nejde-li o směs obsahující ostatní benzin,

c) směsi minerálních olejů uvedených v odstavci 1 písm. b) určené jako palivo pro pohon vznětových motorů s metylestery řepkového oleje splňujícími kritéria udržitelnosti biopaliv, přičemž podíl tohoto metylesteru řepkového oleje musí činit nejméně 30 % objemových všech látek ve směsi obsažených,

d) směsi benzinu s lihem kvasným bezvodým zvláštně denaturovaným nebo lihem kvasným bezvodým obecně denaturovaným35), které obsahují nejméně 90 % objemových benzinu a nejvýše 10% objemových lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného nebo lihu kvasného bezvodého obecně denaturovaného35), přičemž obsah kyslíku nesmí převýšit hodnotu 3,7 % hmotnostních,

e) směsi benzinu s etyl-terciál-butyl-éterem vyrobeným z lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného nebo lihu kvasného bezvodého obecně denaturovaného35), které obsahují nejméně 78 % objemových benzinu a nejvýše 22 % objemových etyl-terciál-butyléteru včetně nezreagovaného lihu při výrobě etyl-terciál-butyl-éteru,

f) jakékoliv směsi určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla, které jsou účelem použití rovnocenné některému minerálnímu oleji uvedenému v odstavci 1 s výjimkou směsí uvedených v písmenech b) až e) a g) až m),

g) směsi minerálních olejů s lihem kvasným bezvodým zvláštně denaturovaným nebo lihem kvasným bezvodým obecně denaturovaným35) neuvedené v písmenech d), e), l) a m), které obsahují nejvýše 95 % objemových kvasného lihu bezvodého zvláštně denaturovaného35) určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané pro pohon motorů,

h) směsi benzinu s etyl-terciál-butyl-éterem vyrobeným z lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného nebo lihu kvasného bezvodého obecně denaturovaného a s lihem kvasným bezvodým zvláštně denaturovaným nebo lihem kvasným bezvodým obecně denaturovaným35) současně tak, aby celkový obsah kyslíku nepřesahoval 3,7 % hmotnostních35a), které obsahují nejméně 78 % objemových benzinu a nejvýše 22 % objemových směsi etyl-terciál-butyl-éteru včetně nezreagovaného lihu při výrobě etyl-terciál-butyl-éteru a lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného nebo lihu kvasného bezvodého obecně denaturovaného35),

i) směsi benzinu a dalších kyslíkatých složek biologického původu35a) tak, aby celkový obsah kyslíku nepřesahoval 3,7 % hmotnostních; podíl benzinu v této směsi musí činit nejméně 78 % objemových,

j) směsi minerálních olejů uvedených v odstavci 1 písm. b) určené jako palivo pro pohon vznětových motorů s metylestery mastných kyselin uvedených pod kódem nomenklatury 3824 90 99, přičemž podíl metylesterů mastných kyselin nesmí činit více než 7 % objemových všech látek ve směsi obsažených,

k) směsi těžkých plynových olejů s vodou, které obsahují 9 až 15 % hmotnosti vody určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané pro pohon motorů,

l) směsi minerálních olejů s lihem kvasným bezvodým zvláštně denaturovaným splňujícím kritéria udržitelnosti biopaliv nebo lihem kvasným bezvodým obecně denaturovaným splňujícím kritéria udržitelnosti biopaliv neuvedené v písmeni m), které obsahují nejméně 70 % a nejvýše 85 % objemových lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného splňujícího kritéria udržitelnosti biopaliv nebo lihu kvasného bezvodého obecně denaturovaného splňujícího kritéria udržitelnosti biopaliv a které jsou účelem použití rovnocenné minerálním olejům uvedeným v odstavci 1 písm. a) a odpovídají příslušné technické normě35b), určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané pro pohon motorů,

m) směsi minerálních olejů s lihem kvasným bezvodým zvláštně denaturovaným splňujícím kritéria udržitelnosti biopaliv neuvedené v písmenech d), e), i) nebo l), které obsahují nejvýše 95 % objemových lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného a které jsou účelem použití rovnocenné minerálním olejům uvedeným v odstavci 1 písm. b) a odpovídají příslušné technické normě35c), určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané pro pohon motorů, nebo

n) směsi těžkých topných olejů uvedených v odstavci 1 písm. c) s minerálními oleji uvedenými v písmenech a) až m) nebo minerálními oleji uvedenými v odstav-ci 1 písm. b), určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané pro pohon motorů.

(3) Předmětem daně jsou také minerální oleje uvedené pod kódy nomenklatury

a) 1507 až 1518, pokud jsou určeny pro pohon motorů, pro výrobu tepla nebo pro výrobu směsí uvedených v odstavci 2,

b) 2707,

c) 2709,

d) 2710 19 71 až 2710 19 99,

e) 2714 a 2715,

f) 2901 a 2902,

g) 2905 11 00, které nejsou syntetického původu, pokud jsou určeny pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla,

h) 3403,

i) 3811,

j) 3817, nebo

k) 3824 90 99, pokud jsou určeny pro pohon motorů, pro výrobu tepla nebo pro výrobu směsí uvedených v odstavci 2.

(4) U minerálních olejů podle odstavce 3 vznikne při uvedení do volného daňového oběhu povinnost daň přiznat a zaplatit pouze tehdy, jsou-li určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů, pro výrobu tepla nebo pro výrobu směsí uvedených v odstavci 2.

(5) Předmětem daně jsou také všechny výrobky, které nejsou uvedeny v odstavcích 1 až 3, určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané pro pohon motorů. Toto se nevztahuje na výrobky, které jsou předmětem daně ze zemního plynu a některých dalších plynů a předmětem daně z pevných paliv.

(6) Předmětem daně jsou také všechny výrobky uvedené pod kódy nomenklatury 2701 až 2715 s výjimkou výrobků, které jsou předmětem daně ze zemního plynu a některých dalších plynů a předmětem daně z pevných paliv, a s výjimkou minerálních olejů podle odstavců 1 a 3, určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané pro výrobu tepla.

(7) Předmětem daně jsou také výrobky určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané jako přísada nebo plnidlo (aditiv) do minerálních olejů určených k použití, nabízených k prodeji nebo používaných pro pohon motorů s výjimkou výrobků, které absorbují vodu z minerálních olejů v nádržích a palivových systémech.

(8) Subjekt, který nakupuje zkapalněné ropné plyny uvedené v odstavci 1 písm. e), f) nebo g) je povinen nejpozději před jejich uvedením do volného daňového oběhu prodávajícímu písemně oznámit, pro jaký účel budou tyto plyny použity. Pokud tak neučiní, zdaní se tyto plyny sazbou daně stanovenou pro tyto plyny určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané pro pohon motorů. Stejná povinnost platí i pro nabyvatele nebo pro osobu, která pro nabyvatele nebo kupujícího zkapalněné ropné plyny přechodně nabývá. Toto ustanovení se nepoužije pro zkapalněné ropné plyny v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně.

(9) Zkapalněné ropné plyny uvedené v odstavci 1 písm. e), f) nebo g) nesmí být skladovány společně ve stejném zásobníku, pokud tento zásobník pro společné skladování není daňovým skladem. Jednotlivé zásobníky, ve kterých jsou zkapalněné ropné plyny podle odstavce 1 písm. e), f) nebo g) odděleně skladovány, musí být technologicky odděleny a nesmí být vzájemně propojeny. Zkapalněné ropné plyny uvedené v odstavci 1 písm. e), f) a g) odebírané ze zásobníků v kapalné fázi mohou být skladovány pouze v zásobníku pevně spojeném se zemí, který je užíván v souladu se stavebním zákonem35d) pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 59 odst. 10). Toto omezení neplatí pro zkapalněné ropné plyny uvedené v odstavci 1 písm. f) a g) skladované v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně a pro zkapalněné ropné plyny uvedené v odstavci 1 písm. f) a g), které nebyly koupeny nebo získány pro další prodej.

(10) Technologickým oddělením zásobníků pro zkapalněné ropné plyny se rozumí taková úprava, kdy

a) ze zásobníku, ve kterém jsou skladovány zkapalněné ropné plyny uvedené v odstavci 1 písm. f), nemohou být tyto plyny vydávány přes výdejní stojan nebo plnicí zařízení pro vydávání zkapalněných ropných plynů podle odstavce 1 písm. e) nebo g), nebo

b) ze zásobníku, ve kterém jsou skladovány zkapalněné ropné plyny uvedené v odstavci 1 písm. g), nemohou být tyto plyny vydávány přes výdejní stojan nebo plnicí zařízení pro vydávání zkapalněných ropných plynů podle odstavce 1 písm. e).

(11) Minerální oleje spotřebované v kogeneračních jednotkách, tj. v zařízeních, která decentralizovaně vyrábějí teplo a elektrickou energii současně, se považují za minerální oleje použité pro výrobu tepla.

(12) Za výrobu minerálních olejů se nepovažuje

a) smíchání minerálních olejů již uvedených do volného daňového oběhu v běžných nádržích motorových dopravních prostředků (§ 63 odst. 2) na čerpacích stanicích10a),

b) smíchání minerálních olejů již uvedených do volného daňového oběhu ve skladovacích nádržích čerpacích stanic10a), pokud se jedná o minerální oleje, u nichž již byla spotřební daň zaplacena a jejichž sazba daně není nižší než sazba daně vzniklé směsi, nebo pokud tato výsledná směs neobsahuje minerální oleje, u kterých lze uplatnit nárok na vrácení daně podle § 54 odst. 3.

10a) § 2 písm. d) zákona č. 311/2006 Sb., o pohonných hmotách a čerpacích stanicích pohonných hmot a o změně některých souvisejících zákonů (zákon o pohonných hmotách), ve znění zákona č. 575/2006 Sb.

35) § 13 odst. 3 zákona č. 61/1997 Sb., o lihu a o změně a doplnění zákona č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů, a zákona České národní rady č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních, ve znění pozdějších předpisů, (zákon o lihu).

35a) ČSN EN 228.

35b) ČSN 65 6512 Motorová paliva – Ethanol E85 – Technické požadavky a metody zkoušení.

35c) ČSN 65 6513 Motorová paliva – Ethanol E95 pro vznětové motory – Technické požadavky a metody zkoušení.

35d) § 119 a násl. zákona č. 183/2006 Sb., o územním plánování a stavebním řádu, ve znění zákona č. 191/2008 Sb.

K § 45

1. Obecně zákon definuje předmět úpravy a jednotlivé druhy spotřebních daní hned v úvodu. V tomto ustanovení pak podrobně definuje skupiny výrobků nebo jednotlivé výrobky, které jsou předmětem daně z minerálních olejů a pro účely tohoto zákona se považují za minerální oleje.

2. Názvosloví (terminologie) používané výrobci, distributory a dalšími osobami, které nakládají s minerálními oleji, je různorodé a může být i zavádějící, proto zákon často používá pro jednoznačné definování předmětu daně číselné označování minerálních olejů, které vychází z celního sazebníku, tzv. kód nomenklatury.

3. Obdobným způsobem bylo přistoupeno k definici předmětu daně z minerálních olejů ve směrnici 2003/96/ES. Skupina výrobků, které považuje tato směrnice za energetické výrobky, je definována pomocí kódů nomenklatury. Podle článku 2 odst. 5 jsou kódy nomenklatury uvedené v této směrnici a používané v tomto zákoně kódy podle nařízení Komise (ES) č. 2031/2001, kterým se mění příloha nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku.

4. Protože se směrnice 2003/96/ES i tento zákon odkazují na kódy nomenklatury platné pro rok 2002, může v praxi docházet v důsledku změn kódů nomenklatury k určitým rozporům v číselném označení minerálních olejů, které jsou vyváženy v režimu podmíněného osvobození od daně. Tento rozpor lze demonstrovat na kódu nomenklatury 3824 90 99, do kterého je zařazována tzv. směsná nafta. Do průvodního dokladu pro dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně se do odstavce kód nomenklatury uvede kód 3824 90 99, zatímco do dokladu pro celní režim vývoz se uvede kód podle platného nařízení Komise pro daný rok. Pro rok 2015 je to kód nomenklatury 3826 00 10.

5. Zákon je na rozdíl od směrnice 2003/96/ES v posuzování předmětu daně přísnější. Směrnice 2003/96/ES stanovuje, že jmenované skupiny výrobků jsou energetickými výrobky pouze tehdy, pokud jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla. V ostatních případech se za energetické výrobky nepovažují a uvedená směrnice se na ně nevztahuje a nevztahuje se na ně ani Směrnice. Naopak zákon definovanou skupinu minerálních olejů považuje téměř ve všech případech za předmět daně bez ohledu na definovaný účel použití. V praxi takto implementovaná část směrnice 2003/96/ES do zákona způsobuje problémy zejména při dopravě, kdy ze strany odesílatele z jiného členského státu nejsou vystavovány příslušné doklady s odkazem na účel použití dopravovaného minerálního oleje a s odkazem na směrnici 2003/96/ES, podle které se nejedná o energetický výrobek.

6. Kromě definování předmětu daně zahrnuje toto ustanovení i další definice, které úzce souvisí s předmětem daně a jsou specifické právě pro minerální oleje. Jedná se například o technologické oddělení zásobníků pro zkapalněné ropné plyny, definici kogenerační jednotky nebo definici výroby minerálních olejů.

K odst. 1

7. První odstavec definuje základní skupiny minerálních olejů, které jsou předmětem daně a podléhají zdanění bez ohledu na účel použití. Minerální oleje jsou rozděleny do skupin na základě technologického zpracování ropy. Při destilaci ropy, což je separační metoda dělení složek podle rozdílného bodu varu, se získávají jednotlivé destilační frakce.

K odst. 1 písm. a)

8. První frakci tvoří benziny, které se dále dělí na motorové benziny, ostatní benziny a letecké pohonné hmoty benzinového typu. Mezi motorové benziny patří automobilové benziny, tak jak jsou známy běžnému spotřebiteli, které jsou uvedeny pod kódy KN 2710 11 41 až 2710 11 59. V celním sazebníku jsou podrobně rozčleněny podle obsahu olova a dále podle oktanového čísla. Sice se od roku 2001 nesmí na náš trh, ale ani na trh Evropské unie, uvádět tzv. olovnaté motorové benziny, ale není zakázána jejich výroba, která by byla určena na trh do zemí, kde je ještě povoleno olovnaté motorové benziny používat. V České republice se vyrábí a na trh uvádí automobilové benziny pod obchodními názvy NORMAL BA – 91, SUPER BA – 95 a SUPER PLUS BA – 98 a na přechodnou dobu ještě SPECIÁL BA – 91, který se postupně z trhu stahuje. Tyto benziny musí splňovat požadavky technické normy ČSN EN 228, která je národní verzí evropské normy EN 228.

9. Na základě přijatého Programu na podporu biopaliv pro dopravní účely jsou do motorových benzinů přidávána biopaliva ve formě lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného nebo lihu kvasného bezvodého obecně denaturovaného nebo jako etyl-terc-butyl-éter (dále jen „ETBE“), který je vyroben z výše uvedeného lihu. I tyto pohonné hmoty musí splnit jakostní parametry stanovené v technické normě ČSN EN 228. Ačkoli budou mít i stejné sazební zařazení, jako předmět daně se tyto směsi minerálních olejů s biopalivy budou zařazovat do odst. 2 tohoto ustanovení.

10. Do skupiny ostatních benzinů patří například lakový benzin (kód KN 2710 11 21), technické benziny (kód KN 2710 11 25) a ostatní druhy benzinů (kód KN 2710 11 90), které nespadají mezi pohonné hmoty. Jedná se o finální (konečné) produkty, které se přímo používají ke svému určenému účelu (lékařský benzin, důlní benzin do lamp) nebo vstupují jako složka do výroby jiných výrobků jako jsou složená ředidla, rozpouštědla, benzinové čističe apod. Dále mezi ostatní benziny patří benziny pro specifické procesy (kód KN 2710 11 11) a benziny pro chemickou přeměnu (kód KN 2710 11 15). V rafinérské terminologii se jedná o primární frakce benzinu, v surovém stavu, určené pro další rafinérské zpracování. Jedná se tedy o poloprodukty, jejichž dalším zpracováním se získávají výše uvedené výrobky, a dále pak letecké pohonné hmoty benzinového typu. Mezi ostatní benziny patří také lehké frakce, které svým charakterem nesplňují požadavky na konečné výrobky. Může se jednat o vedlejší produkty chemického průmyslu, jako je například odpadní benzin z pyrolýzy hnědého uhlí.

11. Specifickými procesy se rozumí operace, které jsou definovány v doplňkové poznámce 5 k číslu 2710 společného celního sazebníku. Mezi tyto operace patří například vakuová destilace, rektifikace, krakování, reformování, extrakce pomocí selektivních rozpouštědel, polymerizace, alkylace nebo izomerace.

12. Chemickou přeměnou se rozumí operace, jako jsou například halogenace, halogennitrace, nitrace, sulfonace, sulfonitrace, acylace apod. Jedná se o procesy používané zejména v petrochemii.

13. letecké pohonné hmoty benzinového typu jsou poslední skupinou minerálních olejů z benzinové frakce. Do této skupiny patří letecký benzin (nezaměňovat za letecký petrolej), který je uveden pod kódem KN 2710 11 31 a benziny pro letecké tryskové motory uvedené pod kódem KN 2710 11 70. V případě leteckého benzinu je rozdíl v kvalitativních požadavcích od automobilového relativně malý. Na trhu jsou buď letecké benziny neobsahující antidetonační přísady (tetraethylolovo) s oktanovým číslem zjištěným motorovou metodou nejméně 80, nebo olovnaté typy s oktanovým číslem zjištěným motorovou metodou nad 100 jednotek. V posledních letech se zavádí další typ leteckého benzinu s oktanovým číslem zjištěným motorovou metodou nad 91 a obsahem olova stejným jako u typu 100LL.

14. letecké benziny mají oproti automobilovým nižší těkavost, vyšší začátek destilace a nižší konec. Přísnější jsou také požadavky na jejich čistotu. Bezolovnaté typy s oktanovým číslem motorovou metodou okolo 80 jednotek jsou určeny zejména pro menší a výkonově slabší stroje. Olovnaté typy se používají pro moderní výkonné letecké motory především malých vrtulových letadel. letecké benziny jsou typem pohonných hmot, který může obsahovat olovo na rozdíl od automobilových benzinů. Na českém trhu jsou letecké benziny uváděny pod obchodními názvy AVGAS 100LL, BL-78 nebo BL-95.

K odst. 1 písm. b)

15. Druhou frakci ropy tvoří střední oleje a těžké plynové oleje. Střední oleje se dále dělí na střední oleje pro specifické procesy (kód KN 2710 19 11) a střední oleje pro chemickou přeměnu (kód KN 2710 19 15). Obdobně jako u benzinů se jedná o primární frakce středního oleje v surovém stavu určené pro další rafinérské zpracování. Jedná se tedy o poloprodukty, jejichž dalším zpracováním se získává například letecký petrolej, petrolej a ostatní střední oleje.

16. letecký petrolej podle technické specifikace označovaný jako Jet A-1 (kód KN 2710 19 21) je nejrozšířenějším leteckým palivem, používaným moderními reaktivními motory. letecký petrolej je do určité míry podobný lehké motorové naftě pro arktické klima, jeho kvalitativní parametry však musí odpovídat odlišným provozním podmínkám. letecký petrolej podléhá z hlediska kontroly kvality velmi přísným kontrolám, protože nelze připustit technickou poruchu letadla způsobenou nevyhovující kvalitou paliva. Do leteckého petroleje se pro zlepšení jeho užitných vlastností přidávají také vhodná aditiva. V rafinérii je to především antioxidant a antistatická přísada, dále se používají především antikorozní a mazivostní přísady a protivymrazovací kapaliny.

17. Petrolej (KN 2710 19 25) je frakce se širokým destilačním rozmezím. Tento přirozený destilační řez z ropy destiluje v rozmezí teplot od 150 °C do 275 °C. Ostatní střední oleje (KN 2710 19 29), které se používají pro výrobu velmi lehkých topných olejů, pro výrobu lampových olejů, pohonných hmot nebo složených ředidel a rozpouštědel, jsou frakce s užším destilačním rozmezím, než má petrolej. Do těchto destilační řezů se přidávají například aditiva, která dávají těmto řezům charakteristickou vlastnost, pro kterou jsou pak používány, jako jsou řezné oleje, mazací oleje nebo odbedňovací oleje.

18. Těžké plynové oleje zahrnují primární frakce těžkých plynových olejů pro specifické procesy (kód KN 2710 19 31) a pro chemickou přeměnu (kód KN 2710 19 35). Jedná se opět o frakce určené pro další zpracování na pohonné hmoty nebo topné oleje. Na rozdíl od motorových benzinů nebo leteckého petroleje nejsou v celním sazebníku motorová nafta nebo lehké topné oleje (známe jako LTO) přímo jmenovány. Je třeba vycházet z fyzikálně chemických vlastností obou produktů. V obou případech se jedná o těžké plynové oleje pro ostatní účely použití, jejichž další členění se řídí obsahem síry.

19. Motorovou naftu proto najdeme jako ostatní těžký plynový olej s nejnižším obsahem síry pod kódem KN 2710 19 41. Jakostní parametry pro motorovou naftu stanovuje technická norma ČSN EN 590, která je národní verzí evropské normy EN 590. Lehké topné oleje jsou zařazovány pod již zmíněný kód KN 2710 19 41 a dále pod kódy KN 2710 19 45 a KN 2710 19 49, a to v závislosti na obsahu síry. Obdobné fyzikální vlastnosti, stejné sazební zařazení (KN 2710 19 41), ale různé sazby daně pro motorovou naftu a nízkosirný lehký topný olej, byly příčinou vzniku rozsáhlého daňového úniku v kauze lehkých topných olejů v letech 1992 až 1996.

K odst. 1 písm. c)

20. Poslední kapalnou frakci, kterou lze získat ze zpracovávané ropy, tvoří těžké topné oleje. Mezi tyto oleje patří minerální oleje známé například jako mazut. V celním sazebníku jsou těžké topné oleje rozčleněny na těžké topné oleje pro specifické procesy (kód KN 2710 19 51) a pro chemickou přeměnu (kód KN 2710 19 55) a těžké topné oleje pro ostatní účely použití podle obsahu síry (kódy KN 2710 19 61 až 2710 19 69). Nejčastěji se tyto minerální oleje používají jako palivo v teplárnách pro výrobu tepla nebo jako pohonná hmota v lodích (tlačné nebo vlečné remorkéry).

K odst. 1 písm. d)

21. Odpadní oleje tvoří čtvrtou část skupiny a základní rozdělení spočívá v obsahu nebezpečných látek, jako jsou bifenyly, pesticidy apod. Odpadní oleje jsou hlavně odpad obsahující minerální oleje a oleje ze živičných nerostů. Mohou také obsahovat vodu. Mezi odpadní oleje patří zejména odpadní ropa a podobné odpadní oleje, které již nejsou vhodné pro použití jako původní (primární) produkty (například použité mazací oleje, použité hydraulické oleje a použité transformátorové oleje). Dále mezi odpadní oleje patří olejové kaly ze zásobních nádrží na minerální oleje, obsahující hlavně tyto oleje a vysokou koncentraci aditiv (například chemikálií) používaných při výrobě původních (primárních) produktů a odpadní oleje ve směsi s vodou ve formě emulzí jako například oleje, které vznikly z řezných olejů použitých při obrábění.

K odst. 1 písm. e), f) a g)

22. Poslední část skupiny tvoří zkapalněné ropné plyny, které jsou rozděleny podle jejich účelu použití a v současné době jsou nejrozšířenějším představitelem plynných paliv. Pod zkapalněnými ropnými plyny rozumíme směsi zkapalněných uhlovodíků převážně se 3 až 4 atomy uhlíku v molekule, a to jak nasycených, tak nenasycených. Dále sem patří zkapalněný bioplyn, pokud svým složením bude odpovídat produktům, které se zařazují pod kódy Kombinované nomenklatury 2711 12 11 až 2711 19.

23. Zkapalněné ropné plyny se získávají při zpracování ropy a navazujících technologických procesech. Jako kapaliny se zkapalněné ropné plyny uchovávají pod tlakem v tlakových nádobách. Často se můžeme také setkat s názvem LPG (z anglického „liquefied petroleum gases“), naznačujícím původ těchto produktů. Tyto plyny se také často označují jako propan-butan podle 2 základních komponent tohoto paliva.

24. Oblast použití zkapalněných ropných plynů je velmi široká. Vzhledem k jejich relativně vysoké výhřevnosti se používají jako topné médium, z pohledu zákona pro výrobu tepla. Dále se používají v chemickém průmyslu pro odasfaltování těžších ropných produktů, v kosmetickém průmyslu jako nosný plyn ve sprejích nebo v petrochemii jako chemická surovina pro další zpracování.

25. Podle složení rozlišujeme 3 druhy zkapalněných ropných plynů – propan (KN 2711 12), propan-butan (KN 2711 12 nebo 2711 13) a butan (KN 2711 13). Tyto směsi se liší svým složením, a z toho vyplývajícím převažujícím způsobem použití. Propan se nejčastěji používá pro speciální účely ve strojírenství nebo v chemickém průmyslu pro odasfaltování minerálních olejů. Propan-butan je obchodní název pro směs zkapalněných ropných plynů se 3 až 4 atomy uhlíku v molekule. Používá se zejména pro topné účely v domácnostech, v laboratořích, v průmyslu apod. U této směsi rozlišujeme 2 kvalitativní složení – letní a zimní, podle období, pro které je vhodné jejich použití. Butan je obchodní název pro směs zkapalněných ropných plynů převážně se 4 atomy uhlíku v molekule s převládajícím obsahem butanů a používá se zejména pro topné účely v domácnostech.

26. Kvalitativní požadavky na LPG se liší v závislosti na způsobu použití. Na rozdíl od požadavků na propan-butan používaný jako topný plyn se v požadavcích kladených na LPG používaných jako motorové palivo klade důraz na čistotu, těkavost a antidetonační charakteristiky.

27. Zkapalněný bioplyn je plyn, který se získává z anaerobního rozkladu organických materiálů. Fermentace probíhá bez přístupu vzduchu a ve vlhkém prostředí vlivem působení metanových bakterií – metanogenů. Při určitém složení lze zkapalněný bio-plyn také zařadit pod kódy nomenklatury uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) až g), stejně jako zkapalněný ropný plyn.

K odst. 2

28. Minerální oleje uvedené v odstavci 2 lze stručně (jednoduše) charakterizovat jako směsi. Jednotlivé definice minerálních olejů se neodvolávají nebo nejsou spojeny s kódem KN, protože definované směsi mohou mít proměnlivé složení, které může mít vliv na sazební zařazení takovéto směsi.

29. Směsi minerálních olejů zde uvedené jsou předmětem daně buď bez ohledu na účel použití [směsi uvedené pod písmeny a), b), c), d), e), h), i a j)], nebo pokud jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla [směsi uvedené pod písmeny f), g), k), l) a m)].

30. V následujících komentářích je kromě charakteristiky předmětu daně zmíněna i příslušná technická norma, pokud je definovaná směs určena pro použití, nabízena k prodeji nebo používána pro pohon motorů. Pokud dané směsi minerálních olejů definované pod jednotlivými písmeny jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů, ale nesplňují jakostní parametry příslušných technických norem, neznamená to, že by nespadaly jako předmět daně pod příslušná ustanovení, právě naopak.

31. Jestliže bude definována nějaká směs minerálního oleje s biopalivem, například motorový benzin s 4 % objemových lihu, která bude určena pro pohon zážehových motorů, ale tato směs nebude splňovat příslušnou normu ČSN EN 228 v některém jakostním parametru, pak tuto směs zákon dokáže definovat jako předmět daně a přiřadit jí příslušnou sazbu daně. Z daňového hlediska je pak vše v pořádku. Distribuce a uvádění nekvalitních pohonných hmot na trh, a tím i klamání zákazníka, je ale předmětem kontroly České obchodní inspekce.

K odst. 2 písm. a)

32. Do první skupiny patří směsi vzniklé smícháním minerálního oleje, který je uveden v odstavci 1, s minerálním olejem (směsí), který je uveden zde v odstavci 2. Do těchto směsí se však nezahrnují směsi obsahující benzin. Tyto směsi jsou předmětem daně vždy, bez ohledu na definovaný účel použití.

K odst. 2 písm. b)

33. Do druhé skupiny patří směsi, jejichž jednou složkou je vždy benzin, a další složkou je minerální olej z odstavce 1 nebo minerální olej, který v odstavci 1 uveden není. Může se tedy jednat o minerální olej z odstavce 3. Ve své podstatě se jedná o jednu z tzv. sběrných položek.

K odst. 2 písm. c)

34. Tuto skupinu tvoří pouze jeden typ směsi minerálních olejů, který se označuje jako směsná nafta. Tato směs sestává z těžkého plynového oleje a metylesteru řepkového oleje (dále jen „MEŘO“) splňujícího kritéria udržitelnosti biopaliv, přičemž podíl metylesteru řepkového oleje musí činit nejméně 30 % objemových, a je určena pro pohon motorů. Aby tato směs mohla být používána pro pohon motorů, musí splňovat jakostní parametry stanovené technickou normou ČSN 65 6508. Uvedená směs je určena pro pohon vznětových motorů.

35. Ačkoli tato norma obecně stanovuje podíl FAME, kam patří MEŘO, zákon v definici předmětu daně specifikuje pouze směs těžkého plynového oleje a MEŘO, které musí splňovat kritéria udržitelnosti biopaliv. K takto definovanému předmětu daně pak zákon stanovuje v § 48 odst. 5 sníženou sazbu daně.

36. Pokud budou vyráběny směsi těžkého plynového oleje a jiného FAME nebo MEŘO nesplňujících kritéria udržitelnosti biopaliv, které budou splňovat jakostní parametry výše uvedené technické normy, jako předmět daně se budou zařazovat pod písmeno f) tohoto odstavce.

K odst. 2 písm. d)

37. Do této skupiny patří tzv. lihobenzinové směsi. Tyto směsi sestávají z motorového benzinu a lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného nebo lihu kvasného bezvodého obecně denaturovaného. Podíl lihu ve směsi může činit nejvýše 10 % objemových. Použitý bezvodý kvasný líh musí být denaturován buď obecnou denaturační směsí 1b), nebo zvláštní denaturační směsí stanovenou pro tento účel použití. Složení denaturačních směsí je uvedeno v příloze č. 2 vyhlášky č. 141/1997 Sb. Uvedené směsi jsou určeny pro pohon zážehových motorů.

38. Do tohoto předmětu daně bude patřit i motorový benzin s přídavkem lihu, který musí jako pohonná hmota splňovat jakostní parametry stanovené technickou normou ČSN EN 228 [viz také komentář k odst. 1 písm. a)].

K odst. 2 písm. e)

39. Toto písmeno zahrnuje směsi motorových benzinů s ETBE. Podíl ETBE v této směsi může činit nejvýše 22 % objemových, přičemž do tohoto podílu se započítává i nezreagovaný líh, který byl použit na výrobu ETBE. K výrobě ETBE může být použit buď líh kvasný bezvodý denaturovaný zvláštní denaturační směsí stanovenou pro tento účel použití, nebo líh kvasný bezvodý denaturovaný obecnou denaturační směsí 1b). Složení denaturačních směsí je uvedeno v příloze č. 2 vyhlášky č. 141/1997 Sb. Uvedené směsi jsou určeny pro pohon zážehových motorů.

40. Z pohonných hmot bude do tohoto předmětu zařazován motorový benzin s přídavkem ETBE, který musí jako pohonná hmota splňovat jakostní parametry stanovené technickou normou ČSN EN 228.

K odst. 2 písm. f)

41. Pod toto písmeno se zahrnují jakékoli směsi určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané pro pohon motorů nebo výrobu tepla. Nezahrnují se sem ale směsi, které již byly zahrnuty pod písmeny b) až e) nebo které budou definovány dále pod písmeny g) až m). Vzhledem k velmi obecné charakteristice tohoto předmětu daně se ve své podstatě jedná o další sběrnou položku.

42. Mezi tyto směsi se budou zahrnovat právě směsi těžkých plynových olejů s FAME, jiných než MEŘO, které budou splňovat jakostní parametry technické normy ČSN 65 6508. Bude se také jednat o směsné nafty, které se ale budou zdaňovat sazbou daně minerálního oleje uvedeného v odstavci 1, kterému se vlastnostmi a účelem použití nejvíce přibližují, tedy sazbou daně stanovenou pro těžké plynové oleje.

43. Další směsi minerálních olejů, které sem budou patřit, jsou směsi těžkých plynových olejů s obsahem FAME vyšším než 7 % objemových, směsi motorových benzinů s obsahem bezvodého kvasného lihu denaturovaného vyšším než 10 % objemových apod. V podstatě se bude jednat o podobné směsi minerálních olejů, u kterých podíl lihu, ETBE nebo FAME je vyšší než u směsí, které jsou jednoznačně definovány pod písmeny c) až e), h) až j), nebo naopak nižší než u směsí definovaných pod písmeny g), l) a m).

K odst. 2 písm. g)

44. Pod tímto písmenem je definována další směs obsahující líh, ale poměr lihu a minerálních olejů je zde v opačném poměru, než je tomu u předmětu daně definovaného v odst. 2 písm. d). Navíc je zde ve směsi obecně zastoupen minerální olej ve formě přísad pro zvýšení cetanového čísla a lepší mazivosti, a nikoli jenom benzin. Takováto směs bude předmětem daně, pokud bude určena k použití, nabízena k prodeji nebo používána pro pohon vznětových motorů.

45. Na rozdíl od podobných směsí definovaných v odst. 2 písm. l) a m) je u této směsi stanoven pouze poměr jednotlivých složek a požadavek kvality použitého lihu.

K odst. 2 písm. h)

46. V tomto odstavci je definována další lihobenzinová směs. Majoritní složku tvoří benzin a kyslíkaté složky jsou zde zastoupeny ETBE a lihem. Zjednodušeně se dá říci, že se jedná o kombinaci směsí uvedených v odst. 2 písm. d) a e). Pro výrobu může být použit stejný líh, jako je líh použitý pro výrobu směsí definovaných v odst. 2 písm. d). Obdobně tomu je i při použití ETBE. Pokud je výsledný produkt určen pro pohon zážehových motorů, musí splňovat jakostní parametry stanovené technickou normou ČSN EN 228.

47. Obsah benzinu v této směsi může činit nejvýše 78 % objemových. Podíl lihu a ETBE dohromady může činit nejvýše 22 % objemových, zároveň ale musí být dodržen celkový podíl kyslíku v této směsi, který nesmí být vyšší než 3,7 % hmotnostních. Při výrobě této směsi se musí brát v úvahu, zda použitý benzin na výrobu této směsi již neobsahuje jinou kyslíkatou složku, jako je například metyl-terc-butyl-éter (dále jen „MTBE“). MTBE je látka, která zvyšuje oktanové číslo vyráběného benzinu a má velmi podobné fyzikálně-chemické vlastnosti jako ETBE.

K odst. 2 písm. i)

48. Kromě již uvedených kyslíkatých složek jako je líh a ETBE, lze s benzinem míchat i jiné kyslíkaté složky biologického původu. Může se jednat o vyšší alkoholy, jako je propylalkohol, isobutylalkohol nebo izopentylalkohol, které tvoří tzv. přiboudlinu, získané při fermentaci škrobnatých látek. Dále se může jednat o biobutanol, který lze získat 2stupňovým kvasným procesem z biomasy.

49. Směsi zařazované do předmětu definovaného pod tímto písmenem musí obsahovat nejméně 78 % objemových benzinu. Podíl kyslíkatých složek biologického původu může být ve směsi zastoupen tak, aby při přepočtu na kyslík nebyl podíl kyslíku ve směsi vyšší než 3,7 % hmotnostních. Proto při výrobě této směsi se musí brát v úvahu, zda použitý benzin na výrobu této směsi již neobsahuje jinou kyslíkatou složku, jako je například MTBE.

50. Pokud tyto směsi budou určeny pro pohon zážehových motorů, musí splňovat jakostní parametry stanovené technickou normou ČSN EN 228.

K odst. 2 písm. j)

51. Mezi směsi definované pod tímto písmenem patří směsi sestávající z motorové nafty [minerální olej definovaný v odst. 1 písm. b) určený pro pohon motorů] a FAME. Podíl metylesterů ve směsi nesmí přesáhnout 7 % objemových. Na českém trhu se nejvíce uplatňují MEŘO. Tyto směsi jsou vhodné pro pohon vznětových motorů. Pokud bude tato směs určena k použití, nabízena k prodeji nebo používána pro pohon motorů, pak musí splňovat jakostní parametry stanovené technickou normou ČSN EN 590.

K odst. 2 písm. k)

52. V souvislosti s definováním pilotních projektů, v rámci kterých jsou vyvíjeny a testovány ekologicky příznivější palivové směsi, byly zvlášť definovány směsi minerálních olejů s dalšími látkami, které se v těchto pilotních projektech testují.

53. Jednou z těchto směsí je směs těžkých plynových olejů (motorová nafta) s vodou. Tato směs je známá jako emulzní nafta. Jakostní parametry pro tento druh palivové směsi jsou stanoveny v české technické normě ČSN 65 6509. Pilotní projekt pro testování tohoto druhu pohonné hmoty byl již ukončen a emulzní nafta není, na rozdíl od jiných testovacích pohonných hmot, daňově zvýhodňována. To ale neznamená, že by tento druh pohonné hmoty nemohl být používán v běžném provozu a prodáván na běžných čerpacích stanicích zatížený spotřební daní stejně jako běžná motorová nafta.

K odst. 2 písm. l)

54. V návaznosti na notifikaci Programu na podporu biopaliv pro dopravní účely byly do zákona definovány nové směsi minerálních olejů s lihem. Tyto směsi patří do skupiny směsných paliv, protože obsahují vysoký podíl biopaliva. Prvním typem směsného paliva je palivo Ethanol E85, obsahující až 85 % objemových lihu.

55. Z pohledu zákona se jedná o směs benzinu a lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného nebo lihu kvasného bezvodého obecně denaturovaného. Podíl lihu ve směsi se může pohybovat od 70 % do 85 % objemových včetně. Použitý bezvodý kvasný líh musí být denaturován buď obecnou denaturační směsí 1b), nebo zvláštní denaturační směsí stanovenou pro tento účel použití. Složení denaturačních směsí je uvedeno v příloze č. 2 vyhlášky č. 141/1997 Sb. Zároveň kvasný líh musí splňovat kritéria udržitelnosti biopaliv.

56. Uvedené směsné palivo je určeno pro pohon zážehových motorů. Lze jej ale použít pouze do vozidel typu FFV (flexi fuel vehicle). To znamená, že zážehový motor musí mít speciální úpravu, aby v něm mohlo být spalováno toto palivo. Jakostní parametry pro toto palivo jsou stanoveny v technické normě ČSN 65 6512.

K odst. 2 písm. m)

57. Dalším typem směsného paliva, které bylo nadefinováno do zákona na základě již zmíněného Programu na podporu biopaliv pro dopravní účely, je směs obsahující až 95 % objemových lihu. Zbývající podíl tvoří minerální oleje ve formě aditiv pro zvýšení cetanového čísla a mazivostních vlastností směsného paliva. Tento typ směsného paliva je určen pro pohon vznětových motorů.

58. Dle zákona by směs měla obsahovat buď líh kvasný bezvodý zvláštně denaturovaný, nebo líh kvasný bezvodý obecně denaturovaný. Podle technické normy ČSN 65 6513, ve které jsou stanoveny jakostní parametry pro toto směsné palivo, postačí, aby líh obsahoval minimálně 92 % objemových etanolu. Jako předmět daně bude tato směs spadat pod toto písmeno, pokud bude určena k použití, nabízena k prodeji nebo používaná pro pohon motorů a zároveň líh obsažený v této směsi bude splňovat kritéria udržitelnosti biopaliv.

K odst. 2 písm. n)

59. Na základě praktických zkušeností byla do předmětu daně definována nová směs minerálních olejů sestávající ze směsi těžkého topného oleje a motorové nafty používaná pro pohon motorů. Nejedná se o klasický produkt rafinérského zpracování ropy, ale o směs minerálních olejů, která vzniká záměrným smíšením motorové nafty a těžkých topných olejů a jejího vydávání za motorovou naftu na čerpacích stanicích.

60. Podle zákona č. 311/2006 Sb., o pohonných hmotách, ve znění pozdějších předpisů, a prováděcí vyhlášky č. 133/2010 Sb., o jakosti a evidenci pohonných hmot, ve znění pozdějších předpisů, se nejedná o schválenou pohonnou hmotu a za její uvádění na trh hrozí sankce pokuty od kontrolního orgánu, kterým je Česká obchodní inspekce. Ačkoli možnost dodanění této směsi existovala v zákoně již před účinností novely zákona k 1. květnu 2011, uvedená úprava má předejít některým možným výkladovým nejasnostem.

K odst. 3

61. Tento odstavec zahrnuje skupinu výrobků, které jsou pro účely tohoto zákona také považovány za vybrané výrobky a jsou předmětem daně z minerálních olejů. Tyto minerální oleje jsou definovány pomocí kódů nomenklatury. V některých případech jsou předmětem daně bez ohledu na definovaný účel použití. V případě minerálních olejů, které jsou uvedeny pod písmeny a), g) a k), jsou tyto minerální oleje předmětem daně pouze tehdy, pokud jsou určeny pro účely použití, které jsou u těchto minerálních olejů uvedeny.

K odst. 3 písm. a)

62. Kódy nomenklatury 1507 až 1514 zahrnují jednodruhové rostlinné oleje a jejich frakce, v surovém stavu, rafinované, ale chemicky neupravené. Do těchto čísel se tedy zařazují sojový olej, podzemnicový olej, olivový olej, palmový olej, slunečnicový olej, světlicový olej, bavlníkový olej, kokosový olej, babassuový olej, řepkový olej a hořčičný olej.

63. Kódy nomenklatury 1515 až 1518 zahrnují ostatní rostlinné oleje, které nejsou zahrnuty v předchozích kódech nomenklatury, směsi rostlinných olejů, směsi živočišných a rostlinných tuků a olejů, margariny, přípravky z rostlinných nebo živočišných tuků a olejů.

64. Rostlinné oleje jsou předmětem daně z minerálních olejů pouze tehdy, pokud jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí uvedených v odstavci 2. Pro tyto účely použití se na rostlinné oleje při jejich výrobě uplatní režim podmíněného osvobození od daně, to znamená, že musí být vyráběny v daňovém skladu.

K odst. 3 písm. b)

65. Kód nomenklatury 2707 zahrnuje oleje a ostatní produkty destilace vysokotepelných černouhelných dehtů a dále podobné produkty, ve kterých hmotnost aromatických složek převažuje nad hmotností nearomatických složek.

66. Vysokotepelnou nebo nízkotepelnou destilací černouhelných dehtů se získávají jednotlivé frakce a podle převažujících sloučenin se dělí do následujících skupin:

a) surový benzen (benzol), kód nomenklatury 2702 10,

b) surový toluen (toluol), kód nomenklatury 2707 20,

c) surový xylen (xylol), kód nomenklatury 2707 30,

d) surový naftalen, kód nomenklatury 2707 40,

e) solventní nafta, kód nomenklatury 2707 50,

f) antracén, kresol, xylenoly, pyridinové, chinolinové a akridinové báze,

g) kreosotové oleje.

Dalším zpracováním těchto destilačních řezů se získávají izolované chemicky definované sloučeniny.

K odst. 3 písm. c)

67. Kód nomenklatury 2709 zahrnuje surové ropné oleje a surové oleje ze živičných nerostů (například z břidlice, vápencového kamene, písku atd.) jakéhokoli složení. Nejznámějším zástupcem je ropa.

K odst. 3 písm. d)

68. Kódy nomenklatury 2710 19 71 až 2710 19 99 zahrnují speciální druhy, jako jsou mazací oleje, transformátorové oleje, řezné oleje, čisticí oleje nebo oleje pro separování forem.

69. Mazací oleje sestávají ze směsí olejů, které dále obsahují aditiva zlepšující mazací vlastnosti těchto olejů, grafit, inhibitory koroze, odpěňovače nebo antioxidanty. Transformátorové oleje jsou stabilizované speciálně rafinované oleje s přídavkem antioxidantů. Řezné oleje se používají k chlazení řezných nástrojů a opracovávaného materiálu. Tyto oleje sestávají z těžkých olejů s přísadou emulgačních činidel a používají se ve formě vodné emulze. Čisticí oleje se používají k čištění motorů, strojů a ostatních příslušenství. Tyto oleje sestávají z těžkých olejů s přídavkem peptizačních činidel, které napomáhají odstraňování lepivých látek, usazenin uhlíku atd. Separační oleje se používají ke snadnějšímu vyklápění keramických výrobků, betonových sloupků z forem. Oleje pro separování forem se vyrábějí z frakce těžkých olejů a cca 10 % rostlinných olejů.

K odst. 3 písm. e)

70. Kód nomenklatury 2714 zahrnuje přírodní živice (bitumen) a přírodní asfalt, živičné a ropné břidlice a živičné písky, asfaltity a asfaltové horniny. Jedná se o hnědé až černé pevné nebo silně viskózní směsi uhlovodíků s inertními nerostnými látkami. Výrobky tohoto čísla se používají na povrchy silnic jako vodu nepropouštějící materiály. Živičné břidlice a živičné písky jsou zdrojem minerálních olejů.

71. Kód nomenklatury 2715 zahrnuje živičné směsi na bázi přírodního asfaltu nebo přírodní živice, petrolejové živice, zemního dehtu nebo smoly ze zemního dehtu. Živičné směsi zahrnují ředěné produkty, vodní emulze a asfaltové tmely. Tyto výrobky se používají na povrchy silnic jako těsnící nebo tvářecí materiál.

K odst. 3 písm. f)

72. Pod toto písmeno jsou zahrnuty vybrané čisté organické sloučeniny. Kód nomenklatury 2901 zahrnuje čisté acyklické uhlovodíky nasycené nebo nenasycené. Do této skupiny uhlovodíků patří například pentan, hexan, etylen, propylen, isopren a další. Kód nomenklatury 2902 zahrnuje cyklické uhlovodíky. Do této skupiny patří nearomatické uhlovodíky, jako je například cyklopentan nebo cyklohexan. Druhou skupinu cyklických uhlovodíků tvoří aromatické uhlovodíky, které jsou charakteristické tím, že obsahují tzv. aromatické jádro. Do této skupiny patří například benzen, toluen, xyleny nebo směs izomerů xylenů.

K odst. 3 písm. g)

73. Kód nomenklatury 2905 11 90 zahrnuje methanol jiného původu než syntetického. Vzhledem k tomu, že v současné době jsou známy pouze 2 způsoby technologie výroby methanolu, a to syntetický nebo kvasný, připadá tedy v úvahu methanol vyrobený kvasným způsobem.

74. Methanol je nejjednodušší alkohol, který je vysoce hořlavý a toxický. Svou toxicitou se řadí mezi zvláště nebezpečné jedy. Vzhledem k svým fyzikálně-chemickým vlastnostem je vhodný pro přimíchávání do pohonných hmot benzinového typu. Dále se používá při esterifikaci řepkového oleje na MEŘO.

K odst. 3 písm. h)

75. Kód nomenklatury 3403 zahrnuje mazací prostředky včetně řezných olejů, přípravků k uvolňování šroubů nebo matic, přípravků proti rzi nebo korozi a separačních přípravků pro formy. Tyto výrobky obsahují směs minerálních olejů, živočišných a rostlinných olejů. Pokud minerální oleje tvoří základní mazací složku, nesmí jejich podíl činit víc než 70 % objemových.

K odst. 3 písm. i)

76. Kód nomenklatury 3811 zahrnuje antidetonační přípravky, oxidační inhibitory, pryskyřičné inhibitory, zlepšovače viskozity, antikorozní přípravky a jiná připravená aditiva pro minerální oleje nebo pro jiné kapaliny používané pro stejné účely jako minerální oleje.

77. Tyto přípravky se přidávají do minerálních olejů, aby se odstranily nebo potlačily nežádoucí vlastnosti, nebo aby se jim udělily nebo zvýraznily žádoucí vlastnosti. Mezi aditiva pro surové oleje patří antikorozní prostředky, které se přidávají do surových olejů, aby se zamezilo korozi kovových zařízení, ve kterých se surové oleje zpracovávají (například destilační kolony). Mezi aditiva pro motorové benziny patří antidetonační přípravky, oxidační inhibitory, přípravky proti zamrzání, detergenty a pryskyřičné inhibitory.

78. Pro mazací oleje se používají aditiva, která zlepšují viskozitu, zabraňují aglomeraci krystalů při nízkých teplotách, zabraňují oxidaci nebo tvorbě pěny atd. Mezi aditiva pro ostatní oleje patří depresory bodu tuhnutí, oxidační inhibitory, přípravky pro zlepšení cetanového čísla, aditiva zabraňující vylučování nebo tvorbě usazenin a přípravky proti zamrzání.

K odst. 3 písm. j)

79. Kód nomenklatury 3817 zahrnuje látky na bázi alkylbenzenů nebo alkylnaftalenů. Jedná se o směsi uhlovodíků, které se používají k výrobě anionaktivních detergentů nebo syntetických chladírenských olejů.

K odst. 3 písm. k)

80. Kód nomenklatury 3824 90 99 zahrnuje širokou škálu výrobků z chemického průmyslu nebo příbuzného průmyslu. Z pohledu zákona patří pod tento kód nomenklatury monoalkylestery mastných kyselin často označované jako FAMAE (z anglického fat acid monoalkylesters). V současné době se uplatňují v čistém stavu pro pohon vznětových motorů jako náhrada motorové nafty. Odtud pochází i její název bionafta. Vzhledem k původu se tyto estery považují za biopalivo. Dále se bionafta používá pro výrobu směsí s motorovou naftou, a to buď s nízkým obsahem esterů mastných kyselin (do 7 % objemových), nebo s vysokým podílem (30 % objemových a více).

81. Monoalkylestery mastných kyselin zahrnují metylestery nebo ethylestery mastných kyselin. Nejpoužívanějšími FAME jsou MEŘO. Dále se uplatňují estery sojového oleje, palmového oleje nebo slunečnicového oleje.

82. Výše uvedené estery mastných kyselin jsou předmětem daně z minerálních olejů pouze tehdy, pokud jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí uvedených v odstavci 2. Pro tyto účely použití se na estery mastných kyselin při jejich výrobě uplatní režim podmíněného osvobození od daně, to znamená, že musí být vyráběny v daňovém skladu.

K odst. 4

83. Výrobky, které jsou uvedeny a definovány v odstavci 3 jako minerální oleje, jsou předmětem daně bez ohledu na účel použití, vyjma minerálních olejů uvedených pod písmeny a), g) a k), kde je účel použití, pro který jsou považovány za předmět daně z minerálních olejů, zúžen.

84. U těchto minerálních olejů vzniká při jejich výrobě povinnost daň přiznat a zaplatit, pokud jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí uvedených v odstavci 2. Zda bude minerální olej vyráběn v daňovém skladu a při jeho výrobě bude uplatňován režim podmíněného osvobození od daně, je rozhodující, zda je kód nomenklatury příslušného minerálního oleje uveden v § 59 odst. 1.

85. Určitou anomálii v posuzování výrobku jako předmětu daně a vzniku povinnosti přiznat a zaplatit z něj daň lze dovodit u výrobku uvedeného v odst. 3 písm. g). Podle doplňujícího textu je tento výrobek předmětem daně z minerálních olejů, pokud je určen pro pohon motorů nebo výrobu tepla.

86. Povinnost daň přiznat a zaplatit z tohoto výrobku vzniká nejen pro výše 2 uvedené účely použití, jako jsou pohon motorů a výroba tepla, ale i v případě, že je tento výrobek určen k použití, nabízen k prodeji nebo používán pro výrobu směsí uvedených v odst. 2. Vzhledem k tomu, že se jedná o methanol, jsou všechny definované účely použití, při kterých vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit, možné.

K odst. 5

87. V tomto odstavci jsou jako předmět daně z minerálních olejů uvedeny další výrobky, které nejsou již zahrnuty v odstavci 1 nebo odstavci 3, ale jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů. Teoreticky vzato, pokud by bylo možné používat vodu jako pohonnou hmotu, pak by byla předmětem daně z minerálních olejů podle tohoto odstavce.

88. Předmětem daně z minerálních olejů podle tohoto ustanovení naopak nebude zemní plyn určený pro pohon motorů nebo podobné plyny, protože zemní plyn je pro tento účel zdaněn daní ze zemního plynu podle zákona č. 261/2007 Sb., o stabilizaci veřejných rozpočtů, ve znění pozdějších předpisů. Obdobně ani pevná paliva určená pro pohon motorů nebudou zdaňována daní z minerálních olejů, protože jsou pro tento účel zdaňována daní z pevných paliv podle již zmíněného zákona.

K odst. 6

89. Tento odstavec definuje další výrobky, které jsou předmětem daně z minerálních olejů, pokud jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro tepla, a které jsou zařazovány pod kódy nomenklatury 2701 až 2715. Pokud vyloučíme výjimky, na které se toto ustanovení nevztahuje, zjistíme, že předmětem daně podle tohoto ustanovení jsou výrobky zařazované pod kódy nomenklatury 2712.

90. Kód nomenklatury 2712 zahrnuje tuhé uhlovodíky, jako jsou vazelína, parafin, mikrokrystalický parafin, parafinový gáč, ozokerit, montánní vosk, rašelinový vosk, jiné minerální vosky a podobné vosky získané synteticky nebo jiným způsobem.

91. Vyloučení výjimek je následující:

a) kód nomenklatury 2701 – předmětem daně z pevných paliv,

b) kód nomenklatury 2702 – předmětem daně z pevných paliv,

c) kód nomenklatury 2704 – předmětem daně z pevných paliv,

d) kód nomenklatury 2705 – předmětem daně ze zemního plynu a některých dalších plynů,

e) kód nomenklatury 2706 – předmětem daně z pevných paliv,

f) kód nomenklatury 2707 – předmětem daně podle odst. 3 písm. b),

g) kód nomenklatury 2708 – předmětem daně z pevných paliv,

h) kód nomenklatury 2709 – předmětem daně podle odst. 3 písm. c),

i) kód nomenklatury 2710 – předmětem daně podle odst. 1 písm. a) až d) a odst. 3 písm. d),

j) kód nomenklatury 2711 – předmětem daně podle odst. 1 písm. e) až g) nebo předmětem daně ze zemního plynu a některých dalších plynů,

k) kód nomenklatury 2713 – předmětem daně z pevných paliv,

l) kód nomenklatury 2714 – předmětem daně podle odst. 3 písm. e) a předmětem daně z pevných paliv pokud jsou určeny pro výrobu tepla,

m) kód nomenklatury 2715 – předmětem daně podle odst. 3 písm. e) a předmětem daně z pevných paliv pokud jsou určeny pro výrobu tepla.

92. Minerální oleje, které jsou zařazovány pod kód nomenklatury 2710, jsou rozděleny do 2 skupin. První skupinu tvoří minerální oleje kódů nomenklatury 2710 11 11 a 2710 19 69 a 2710 91 00 až 2710 99 00, které jsou jako předmět daně zahrnuty v odst. 1 písm. a) až d). Druhou skupinu tvoří minerální oleje kódů nomenklatury 2710 19 71 až 2710 19 99, které jsou jako předmět daně zahrnuty v odst. 3.

93. Jak je vidět z přehledu výjimek, výrobky spadající pod kódy 2714 a 2715 jsou předmětem daně z minerálních olejů, pokud jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí uvedených v odst. 2 a zároveň jsou předmětem daně z pevných paliv, pokud jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro výrobu tepla. Pro jeden účel použití tedy podléhají dvojímu zdanění.

K odst. 7

94. Tento odstavec definuje poslední skupinu výrobků, které jsou předmětem daně z minerálních olejů. Jedná se o hotové výrobky, které jsou určeny k použití jako přísada nebo aditivum do minerálního oleje, jež jsou určeny pro pohon motorů. Přísady a aditiva jsou výrobky, které vylepšují nejrůznější parametry paliva.

95. Aditiva, která se přidávají do motorových benzinů, obsahují detergenty, antikorozní přísady a antioxidanty. Detergenty jsou látky, které napomáhají uvolňování vzniklých usazenin v palivovém systému. Antikorozní přísady chrání palivový systém a pracovní plochy motorů před korozí. Antioxidanty jsou látky, které zvyšují stabilitu motorových benzinů a zabraňují vzniku nečistot a usazenin při jeho skladování.

96. Aditiva, která se přidávají do motorové nafty, obsahují přísady pro zvýšení cetanového čísla, detergenty, protikorozní inhibitory, odkalovače, mazivostní přísady a odpěňovače. Přísady pro zvýšení cetanového čísla snižují prodlevu od vstříknutí nafty do spalovacího prostoru po její vznícení. Detergenty snižují množství úsad ve vstřikovacím systému a ve spalovacích prostorech, a pomáhají tyto úsady vynést z motoru. Protikorozní inhibitory se většinou přidávají do nafty přepravované na větší vzdálenosti kovovým potrubím, chrání tím potrubí před korozí a snižují znečištění nafty částečkami rzi a zároveň chrání palivovou soustavu vozidla před korozí.

97. Odkalovače rychle odstraňují vodu z nafty, která může způsobit korozi palivového systému, a vracejí jí původní čirý vzhled. Mazivostní přísady chrání pohyblivé díly vstřikovacího čerpadla před opotřebením a poškozením a přidávají se především do nafty s nízkým obsahem síry. Při čerpání či stáčení nafty pomocí čerpadel má nafta tendenci pěnit. Nádrž potom nejde úplně naplnit a zvyšuje se riziko rozlití přebytečné nafty. Aditiva snižující pěnění nafty také zrychlují rozpad a usazování vzniklé pěny.

K odst. 8

98. V tomto odstavci je pro kupujícího stanovena „oznamovací“ povinnost vůči prodávajícímu. Při nákupu zkapalněných ropných plynů, které jsou uváděny do volného daňového oběhu, je kupující povinen písemně oznámit prodávajícímu, pro jaký účel budou nakupované zkapalněné ropné plyny používány nebo dále prodávány.

99. Pokud nebude kupujícím sdělen účel použití, pro který je nakupuje, budou zkapalněné ropné plyny při uvedení do volného daňového oběhu zdaněny nejvyšší sazbou daně, která se uplatňuje u zkapalněných ropných plynů určených pro pohon motorů.

100. Tato oznamovací povinnost se nevztahuje na zkapalněné ropné plyny, které jsou prodávány v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně.

K odst. 9 a 10

101. Pro zkapalněné ropné plyny jsou stanoveny v závislosti na deklarovaném účelu použití 3 různé sazby daně. Z tohoto důvodu není dovoleno ve volném daňovém oběhu skladovat v jednom skladovacím zásobníku zkapalněné ropné plyny s různými sazbami daně.

102. Zásobníky na zkapalněné ropné plyny musí být pevně spojeny se zemí a užívány v souladu se stavebním zákonem. Výjimku tvoří automobilové nebo železniční cisterny, které jsou umístěny v daňovém skladu. Dále se toto omezení nevztahuje na zkapalněné ropné plyny uvedené v odstavci 1 písm. f) a g), které jsou plněny a prodávány v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně, a zkapalněné ropné plyny uvedené v odstavci 1 písm. f) a g), které nejsou určeny k dalšímu prodeji.

103. Zásobníky na zkapalněné ropné plyny, ve kterých jsou skladovány zkapalněné ropné plyny ve volném daňovém oběhu, a spojení s výdejními stojany musí být konstruovány tak, aby nebylo možné vydávat zkapalněný ropný plyn s nižší sazbou daně přes výdejní stojan, ze kterého se vydává zkapalněný ropný plyn se sazbou daně vyšší.

K odst. 11

104. V tomto ustanovení je definováno užití minerálních olejů v kogeneračních jednotkách, ve kterých je vyráběna elektrická energie a teplo současně. Pro účely tohoto zákona se nezjišťuje podíl získané elektrické energie a tepla z minerálních olejů a veškeré minerální oleje se považují za použité pro výrobu tepla.

K odst. 12

105. Pojem výroba je obecně definován v § 3 písm. u). V tomto ustanovení je pak definováno, co se nepovažuje za výrobu v souvislosti s nakládáním s minerálními oleji. Za výrobu se tedy nepovažuje smíchání různých minerálních olejů, ke kterému dojde v běžné nádrži dopravního prostředku na čerpací stanici, i když jejich smícháním vznikne úplně jiný minerální olej. Například se může jednat o směs, která vznikne při čerpání čisté motorové nafty a následně čistého MEŘO.

106. Druhým případem, kdy se smíchání minerálních olejů nepovažuje za výrobu, je smíchání minerálních olejů ve skladovací nádrži čerpací stanice, kdy jsou dohromady smíchány zdaněné minerální oleje, přičemž sazba daně vzniklé směsi nebude vyšší než sazby daně uplatněné u jednotlivých minerálních olejů, které byly smíchány. V praxi to znamená, že za výrobu se například nebude považovat, když do skladovací nádrže bude postupně stáčen čistý motorový benzin, následně motorový benzin s obsahem biosložky (ETBE nebo líh) a následně opět motorový benzin bez biosložky.

107. Naopak za výrobu se bude považovat smíchání motorového benzinu, ať už s přídavkem biosložky či nikoli, a paliva Ethanol E85. U obou typů pohonných hmot se při uvedení do volného daňového oběhu uplatňuje stejná sazba daně, ale u paliva Ethanol E85 lze uplatnit nárok na vrácení daně podle § 54 odst. 3.

Související ustanovení:

§ 1 – předmět úpravy, § 48 – sazby daně z minerálních olejů, § 59 – uplatnění režimu podmíněného osvobození od daně pro minerální oleje, § 63 – dovoz minerálních olejů

Související předpisy:

Mezinárodní úmluva o Harmonizovaném systému popisu a číselného označování zboží (Brusel, 14. 6. 1983) a Protokol o její změně (Brusel, 29. 6. 1986), – vyhláška ministra zahraničních věcí č. 160/1988 Sb., – Vysvětlivky k Harmonizovanému systému popisu a číselnému označování zboží, – vyhláška č. 141/1997 Sb., – zákon č. 261/2007 Sb., o stabilizaci veřejných rozpočtů – část čtyřicátá pátá – daň z plynu, – zákon č. 261/2007 Sb., o stabilizaci veřejných rozpočtů – část čtyřicátá šestá – daň z pevných paliv, – zákon č. 311/2006 Sb., o pohonných hmotách, – prováděcí vyhláška č. 133/2010 Sb., o jakosti a evidenci pohonných hmot

Evropské právní předpisy:

čl. 1 odstavce 1 Směrnice, – čl. 2 odstavce 1 a 5 směrnice 2003/96/ES, – nařízení Komise (ES) č. 2031/2001, kterým se mění příloha nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, – sdělení Komise (2008/C 133/01), – Vysvětlivky ke Kombinované nomenklatuře Evropského společenství

§ 46

Vznik povinnosti daň z minerálních olejů přiznat a zaplatit

(1) Povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká také

a) dnem použití nebo prodeje minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 1 a 2, které nebyly zdaněny nebo u nichž byla uplatněna sazba daně nižší než sazba daně stanovená pro daný účel použití, pro účely, pro které je stanovena vyšší sazba daně,

b) dnem použití nebo prodeje směsí minerálních olejů určených pro pohon dvoutaktních motorů za účelem pohonu jiných než dvoutaktních motorů,

c) dnem použití nebo prodeje minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 3 pro

1. 1. pohon motorů,

2. 2. výrobu tepla, nebo

3. 3. výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2,

d) dnem použití nebo prodeje minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 5 pro pohon motorů,

e) dnem použití nebo prodeje minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 6 pro výrobu tepla,

f) dnem použití nebo prodeje výrobků uvedených v § 45 odst. 7 jako přísady nebo plnidla do minerálního oleje, pokud byly tyto výrobky získány nezdaněné nebo se sazbou daně nižší, než je sazba daně stanovená pro tento minerální olej,

g) dnem prodeje nebo bezplatného předání odpadních olejů uvedených v § 45 odst. 1 písm. d), které nebyly zdaněny, ke konečné spotřebě pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla, nebo

h) dnem použití odpadních olejů uvedených v § 45 odst. 1 písm. d), které nebyly zdaněny, pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla.

(2) Povinnost daň přiznat a zaplatit nevzniká v případech podle § 58b.

K § 46

1. Obecně je vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit definován v § 9, a to bez ohledu s jakými vybranými výrobky osoba, které tato povinnost vzniká, nakládá. V tomto ustanovení jsou pak definovány skutečnosti, kdy osobě vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit v souvislosti s nakládáním s minerálními oleji.

2. Zatímco § 44 definuje, komu vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit z minerálních olejů, toto ustanovení definuje okamžik vzniku této povinnosti. Z těchto důvodu jsou si tyto 2 paragrafy velmi podobné.

K odst. 1 písm. a)

3. Osobě nakládající s minerálními oleji vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit, pokud nabyla minerální oleje nezdaněné, s nulovou sazbou daně nebo sazbou daně nižší, než je sazba daně stanovená pro daný účel použití, a použila je nebo prodala pro účely, pro které je stanovena vyšší sazba daně.

4. Povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká dnem použití nebo dnem prodeje těchto minerálních olejů. Nejběžnějším příkladem je nákup zkapalněných ropných plynů určených pro výrobu tepla, kde je stanovena nulová sazba daně, a jejich následný prodej pro pohon motorů.

K odst. 1 písm. b)

5. Ve druhém případě vznikne osobě nakládající se směsí, která může obsahovat motorový benzin a je určena pro pohon dvoutaktních motorů, povinnost daň přiznat a zaplatit, pokud tuto směs použije nebo prodá jiné osobě pro pohon motorů jiných než dvoutaktních.

K odst. 1 písm. c)

6. Minerální oleje uvedené v § 45 odst. 3 jsou specifická skupina minerálních olejů. Tyto minerální oleje jsou předmětem daně, ale osobě, která s nimi nakládá, vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit pouze tehdy, pokud je sama použije pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2. Povinnost jí vznikne dnem použití těchto minerálních olejů pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2. Dále této osobě vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit, pokud tyto minerální oleje prodá jiné osobě pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2, a to dnem prodeje těchto minerálních olejů.

7. Příkladem může být použití použitých rostlinných olejů [§ 45 odst. 3 písm. a)] pro výrobu tepla nebo FAME [§ 45 odst. 3 písm. k)] pro pohon motorů, výrobu směsné motorové nafty nebo pro přimíchávání do nafty jako nízký přídavek biopaliva (do 7 % objemových.).

K odst. 1 písm. d)

8. Pokud osoba použije některý z minerálních olejů, které jsou uvedeny v § 45 odst. 5, pro pohon motorů nebo takový minerální olej nabídne k prodeji nebo prodá pro pohon motorů, vznikne jí dnem použití těchto minerálních olejů povinnost daň přiznat a zaplatit. Obdobně, pokud tyto minerální oleje nabídne k prodeji nebo prodá pro pohon motorů, pak jí tímto dnem opět vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit.

K odst. 1 písm. e)

9. V pátém případě se jedná o obdobné nakládání s minerálními oleji a definování plátce daně, jak tomu je v ustanovení uvedeném pod písmenem d). Jedná se ale o užší skupinu minerálních olejů ohraničenou čísly 2701 až 2715 Kombinované nomenklatury. Vzhledem k tomu, že k uvedenému číselnému výčtu je stanovena řada výjimek, v praxi do této skupiny budou patřit pouze minerální oleje uvedené pod čísly 2712 a 2713 Kombinované nomenklatury. Osobě, která tyto minerální oleje použije nebo prodá pro výrobu tepla, vzniká dnem takového použití povinnost daň přiznat a zaplatit.

K odst. 1 písm. f)

10. U minerálních olejů definovaných v § 45 odst. 7 vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit osobě následovně. Pokud jsou tyto minerální oleje určené výrobcem pro použití jako přísada nebo aditivum, pak povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká výrobci dnem uvedení těchto minerálních olejů do volného daňového oběhu.

11. Jestliže jsou tyto minerální oleje pořízeny v zahraničí, pak povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká dnem dovozu nebo dnem ukončení dopravy, pokud jsou minerální oleje následně uvedeny do volného daňového oběhu.

12. V případech, kdy osoba nakládá s výrobky, u kterých při nabízení k prodeji nebo při prodeji deklaruje, že se jedná o přísady nebo aditiva do minerálních olejů uvedené v § 45 odst. 7, ačkoli je pro takovýto účel použití nepřijala, pak tímto dnem osobě také vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit.

K odst. 1 písm. g) a h)

13. V souvislosti s výrobou odpadních olejů a jejich dalším nakládáním může některým osobám vznikat povinnost daň přiznat a zaplatit.

14. Pokud osoba, která vyrobila odpadní oleje a nezdanila je, je bezplatně předá nebo prodá jiné osobě za účelem použití pro výrobu tepla nebo pro pohon motorů, vzniká jí tímto okamžikem povinnost daň přiznat a zaplatit. Obdobně se nahlíží na případy, kdy jsou vyrobeny odpadní oleje a následně jsou výrobcem použity pro pohon motorů nebo výrobu tepla. Okamžikem jejich použití pro pohon motorů nebo výrobu tepla výrobci vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit.

15. Naopak osobě, která vyrobí odpadní oleje a předá nebo prodá je jiné osobě za účelem ekologické likvidace nebo pro použití jiné, než je pohon motorů nebo výroba tepla, nevznikne povinnost daň přiznat zaplatit. Obdobně se nahlíží na předávání nebo prodej v obchodním řetězci. Pokud jsou odpadní oleje předávány nebo prodávány pro jiné účely, než je pohon motorů nebo výroba tepla, nedojde ke vzniku povinnosti daň přiznat a zaplatit.

K odst. 2

16. Osobě, která nabyla minerální oleje kódu KN 2710 19 29 osvobozené od daně a v rámci podnikatelské činnosti je hodlá dopravit do jiného členského státu Evropské unie pro účely podnikání, nevzniká povinnost daň přiznat a zaplatit. Jedná se o výjimku z obecného ustanovení § 9 odst. 3 písm. b). Kromě sazebního zařazení minerálních olejů musí být také splněna podmínka velikosti spotřebitelského balení těchto olejů, které nesmí přesáhnout 5 litrů.

Související ustanovení:

§ 4 – plátce daně, § 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 44 – plátce daně z minerálních olejů, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 58b – doprava minerálních olejů uvedených do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky v jednotkovém balení do jiného členského státu

Evropské právní předpisy:

čl. 7 Směrnice

§ 47

Základ daně z minerálních olejů

(1) Základem daně je množství minerálních olejů vyjádřené v 1 000 litrech při teplotě 15 °C. To neplatí pro těžké topné oleje podle § 45 odst. 1 písm. c) a pro zkapalněné ropné plyny, u nichž je základem daně množství vyjádřené v tunách čisté hmotnosti.

(2) Pro výpočet daně je rozhodující množství minerálních olejů v okamžiku vzniku povinnosti daň přiznat a zaplatit.

(3) Vypočtené množství minerálních olejů, u kterých vznikla daňová povinnost, se zaokrouhluje na dvě desetinná místa.

K § 47

1. Každá skupina vybraných výrobků je specifická, co se týká stanovení základu daně, a proto tato problematika není ani upravena obecně v první části zákona, ale až pro každý předmět daně v příslušné části zákona. V tomto ustanovení je stanoven postup pro výpočet základu daně z minerálních olejů.

K odst. 1

2. Základ daně u jednotlivých skupin minerálních olejů je stanoven v souladu se směrnicí 2003/96/ES. Standardně je za základ daně stanoveno množství minerálních olejů vyjádřené v 1 000 litrech. Výjimku tvoří těžké topné oleje uvedené v § 45 odst. 1 písm. c) a zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) až g). U těchto 2 skupin minerálních olejů je za základ daně stanoveno množství minerálních olejů vyjádřené v tunách čisté hmotnosti.

3. Těžké topné oleje jsou při běžných teplotách polotuhé až tuhé, to znamená, že měření jejich množství v litrech by vzhledem k jejich fyzikálním vlastnostem bylo zatíženo větší chybou měření, než kdyby jejich množství bylo měřeno v jednotkách tun.

4. Zkapalněné ropné plyny ve skladovacím zařízení (nádrži) vytvářejí dvoufázovou soustavu tvořenou kapalinou a plynem. Poměr 2 fází je proměnlivý s teplotou a tlakem, proto pro změření jejich množství byla zvolena jednotka tuna čisté hmotnosti.

5. Referenční teplota, při které se stanovuje základ daně u všech minerálních olejů, v souladu se směrnicí 2003/96/ES, je 15 °C.

K odst. 2 a 3

6. Vzhledem k tomu, že pro výpočet daně se do úvahy bere množství minerálních olejů v okamžiku jejich uvedení do volného daňového oběhu, bude se jednat o minerální oleje, které byly uvedeny do volného daňového oběhu v souvislosti s jejich vyjmutím z režimu podmíněného osvobození od daně nebo vyrobeny mimo režim podmíněného osvobození od daně nebo dovezeny mimo režim podmíněného osvobození od daně. Za uvedení do volného oběhu se považuje i jejich protiprávní vyjmutí, výroba nebo dovoz mimo režim podmíněného osvobození od daně. Vypočtené množství minerálních olejů se uvádí s přesností na 2 desetinná místa.

Související ustanovení:

§ 3 písm. l) – uvedení do volného daňového oběhu, § 7 – předmět daně, § 10 – sazby a výpočet daně, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 48 – sazby daně z minerálních olejů

Evropské právní předpisy:

čl. 12 směrnice 2003/96/ES

§ 48

Sazby daně z minerálních olejů

(1) Sazby daně jsou stanoveny takto:

Kód nomenklatury

Text

Sazba daně

2710

motorové benziny, ostatní benziny a letecké pohonné hmoty benzinového typu podle § 45 odst. 1 písm. a) s obsahem olova do 0,013 g/l včetně

12 840 Kč/1 000 l

motorové benziny, ostatní benziny a letecké pohonné hmoty benzinového typu podle § 45 odst. 1 písm. a) s obsahem olova nad 0,013 g/l včetně

13 710 Kč/1 000 l

střední oleje a těžké plynové oleje podle § 45 odst. 1 písm. b)

10 950 Kč/1 000 l

těžké topné oleje podle § 45 odst. 1 písm. c)

472 Kč/t

odpadní oleje podle § 45 odst. 1 písm. d)

660 Kč/1 000 l

2711

zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. e)

3 933 Kč/t

zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. f)

0 Kč/t

zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. g)

1 290 Kč/t

(2) Směsi minerálních olejů uvedené v § 45 odst. 2 písm. a) se zdaňují stejnou sazbou jako minerální olej uvedený v § 45 odst. 1, kterému se vlastnostmi a účelem použití nejvíce přibližují.

(3) Směsi minerálních olejů uvedené v § 45 odst. 2 písm. b), které obsahují benzin s obsahem olova do 0,013 g/l včetně, se zdaňují sazbou 12 840 Kč/1000 l.

(4) Směsi minerálních olejů uvedené v § 45 odst. 2 písm. b), které obsahují benzin s obsahem olova nad 0,013 g/l, se zdaňují sazbou 13 710 Kč/1000 l.

(5) Směsi minerálních olejů uvedené v § 45 odst. 2 písm. c) se zdaňují sazbou 7 665 Kč/1000 l.

(6) Směsi benzinu uvedené v § 45 odst. 2 písm. d) a e), které obsahují benzin s obsahem olova do 0,013 g/l včetně, se zdaňují sazbou 12 840 Kč/1000 l.

(7) Směsi benzinu uvedené v § 45 odst. 2 písm. d) a e), které obsahují benzin s obsahem olova nad 0,013 g/l, se zdaňují sazbou 13 710 Kč/1000 l.

(8) Směsi minerálních olejů uvedené v § 45 odst. 2 písm. f) se zdaňují stejnou sazbou jako minerální olej uvedený v § 45 odst. 1, kterému se vlastnostmi a účelem použití nejvíce přibližují.

(9) Směsi minerálních olejů uvedené v § 45 odst. 2 písm. g) se zdaňují stejnou sazbou jako minerální olej uvedený v § 45 odst. 1, kterému se vlastnostmi a účelem použití nejvíce přibližují.

(10) Minerální oleje uvedené v § 45 odst. 3 se zdaňují stejnou sazbou jako minerální olej uvedený v § 45 odst. 1, kterému se vlastnostmi a účelem použití nejvíce přibližují.

(11) Výrobky uvedené v § 45 odst. 5 a 6 se zdaňují stejnou sazbou jako minerální olej uvedený v § 45 odst. 1, kterému se vlastnostmi a účelem použití nejvíce přibližují.

(12) Výrobky používané jako přísada nebo plnidlo do minerálních olejů se zdaňují stejnou sazbou jako minerální olej, pro který jsou určeny. Pokud jsou tyto výrobky určeny jako přísada nebo plnidlo do dvou nebo více minerálních olejů, pro které je stanovena rozdílná sazba daně, zdaňují se sazbou daně vyšší.

(13) Směsi benzinu uvedené v § 45 odst. 2 písm. h) a i), které obsahují benzin s obsahem olova do 0,013 g/l včetně, se zdaňují sazbou 12 840 Kč/1000 l.

(14) Směsi benzinu uvedené v § 45 odst. 2 písm. h) a i), které obsahují benzin s obsahem olova nad 0,013 g/l, se zdaňují sazbou 13 710 Kč/1000 l.

(15) Směsi minerálních olejů uvedené v § 45 odst. 2 písm. j) se zdaňují stejnou sazbou jako minerální oleje uvedené v § 45 odst. 1 písm. b).

(16) Směsi těžkých plynových olejů s vodou uvedené v § 45 odst. 2 písm. k) se zdaňují stejnou sazbou jako minerální olej uvedený v § 45 odst. 1, kterému se vlastnostmi a účelem použití nejvíce přibližují.

(17) Směsi minerálních olejů uvedené v § 45 odst. 2 písm. l) se zdaňují sazbou 12 840 Kč/1000 l.

(18) Směsi minerálních olejů uvedené v § 45 odst. 2 písm. m) se zdaňují sazbou 10 950 Kč/1000 l.

(19) Směsi minerálních olejů uvedené v § 45 odst. 2 písm. n) se zdaňují sazbou 10 950 Kč/1000 l.

K § 48

1. Sazby daně z minerálních olejů jsou stanoveny v souladu se směrnicí 2003/96/ES, aby byly dodrženy minimální úrovně zdanění pro jednotlivé skupiny minerálních olejů, tak jak je stanovuje Směrnice. Sazby daně jsou k minerálním olejům přiřazovány 2 způsoby. První způsob spočívá v jednoznačném přiřazení sazby daně pro konkrétní minerální olej nebo konkrétní skupinu minerálních olejů. Druhý způsob spočívá v použití sazby daně minerálního oleje uvedeného v § 45 odst. 1, kterému se posuzovaný minerální olej vlastnostmi a účelem použití nejvíce přibližuje.

K odst. 1

2. Pro minerální oleje uvedené v § 45 odst. 1 jsou sazby daně uvedeny jmenovitě pro každou skupinu minerálních olejů. S výjimkou zkapalněných ropných plynů, kde je sazba daně svázána s účelem jejich použití, jsou sazby daně stanoveny bez ohledu na účel použití těchto minerálních olejů.

K odst. 2 až 9 a 13 až 19

3. Pro minerální oleje uvedené v § 45 odst. 2 jsou uplatňovány oba dva zmíněné způsoby stanovení sazby daně pro tyto minerální oleje. První způsob jednoznačného stanovení sazby se uplatňuje u minerálních olejů, které jsou uvedeny v § 45 odst. 2 písm. b) až e), h), i), l) až n). V těchto případech jsou přiřazovány sazby daně platné pro motorové benziny nebo těžké plynové oleje (kam patří motorová nafta), protože i tyto směsi jsou vyráběny za tím účelem, aby nahradily tyto čistě fosilní pohonné hmoty. Výjimku tvoří sazba daně pro minerální olej uvedený v § 45 odst. 2 písm. c), kdy se uplatňuje sazba daně, která není v odstavci 1 tohoto ustanovení uvedena. Jedná se o sníženou sazbu daně na pohonnou hmotu známou jako směsná nafta, kdy záměrem bylo v plné výši daňově zvýhodnit biopalivo obsažené v této směsi a zachovat plnou úroveň zdanění pro minerální složku.

4. Druhý způsob používání sazeb daně je uplatňován u minerálních olejů, které jsou uvedeny v § 45 odst. 2 písm. f), g), j) a k). V těchto ustanoveních jsou definovány směsi minerálních olejů, jejichž složení může být variabilní, a tedy i vlastnosti a účel použití mohou být rozdílné. Z tohoto důvodu není možné uplatnit první způsob stanovování sazeb daně.

K odst. 10 a 11

5. Pro minerální oleje uvedené v § 45 odst. 3, 5 a 6 lze použít pouze druhý způsob stanovování sazeb daně, protože pod uvedenými kódy Kombinované nomenklatury mohou být zařazovány různé minerální oleje s rozdílnými vlastnostmi (fyzikálně chemickými) a účelem použití.

K odst. 12

6. Zdaňování výrobků, které jsou používány jako přísada (aditivum) nebo plnidlo do minerálních olejů určených k použití, nabízených k prodeji nebo používaných pro pohon motorů, lze provádět druhým výše popsaným způsobem. Pokud je aditivum určeno pro motorový benzin, použije se pro zdanění aditiva sazba daně platná pro motorový benzin. Pokud lze aditivum použít jak pro motorové benziny, tak pro motorové nafty, musí se pro aditivum uplatnit sazba daně toho minerálního oleje, která je vyšší. V tomto případě je to sazba daně pro benzin.

Související ustanovení:

§ 7 – předmět daně, § 10 – sazby a výpočet daně, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 47 – základ daně u minerálních olejů

Evropské právní předpisy:

příloha 1 směrnice 2003/96/ES, – čl. 2 odst. 3 směrnice 2003/96/ES

§ 49

Osvobození od daně z minerálních olejů

(1) Od daně jsou osvobozeny minerální oleje uvedené v § 45 odst. 1, 2 a 6 používané pro jiné účely, než je pohon motorů nebo výroba tepla. Od daně takto nejsou osvobozeny

a) ostatní benziny,

b) minerální oleje používané k mineralogickým postupům nebo v metalurgických procesech.

(2) Od daně jsou osvobozeny ostatní benziny, pokud jsou používány za účelem výroby výrobků, které nejsou předmětem daně. Při uplatnění nároku na osvobození od daně předloží nabyvatel prodávajícímu průkaz živnostenského oprávnění pro výrobu a dovoz chemických látek a chemických přípravků. Neučiní-li tak, nárok na osvobození od daně zaniká.

(3) Mineralogickými postupy se pro účely tohoto zákona rozumí technologické procesy uvedené v klasifikaci NACE pod kódem C 23 „výroba ostatních nekovových minerálních výrobků“.

(4) Metalurgickými procesy se pro účely tohoto zákona rozumí tepelné zpracování rud a jejich koncentrátů jako výstupního produktu z této činnosti a výroba kovů uvedená v klasifikaci NACE pod kódem C 24 „výroba základních kovů“.

(5) Od daně jsou osvobozeny minerální oleje uvedené v § 45 odst. 1, 2 a 3 spotřebované v prostorách podniku na výrobu vybraných výrobků podle § 19 odst. 2 písm. a), ve kterém byly vyrobeny nebo zpracovány. Toto osvobození od daně se však nevztahuje na spotřebu těchto minerálních olejů pro účely nesouvisející s výrobou, zejména pak pro pohon motorových vozidel.

(6) Od daně jsou osvobozeny letecké pohonné hmoty benzinového typu uvedené pod kódy nomenklatury 2710 11 31 nebo 2710 11 70 nebo tryskové palivo uvedené pod kódem nomenklatury 2710 19 21 používané jako pohonná hmota pro leteckou dopravu, letecké práce, zkoušení, opravu nebo údržbu letadel, s výjimkou minerálních olejů používaných pro soukromé rekreační létání.

(7) Soukromým rekreačním létáním se pro účely tohoto zákona rozumí používání letadla jeho vlastníkem nebo právnickou nebo fyzickou osobou, která je oprávněna je používat na základě nájmu nebo jiným způsobem jinak než pro účely podnikání, zejména jinak než pro přepravu cestujících nebo zboží, pro poskytování služeb letadly za úplatu nebo pro potřeby orgánů veřejné správy.

(8) Od daně jsou osvobozeny minerální oleje uvedené v § 45 odst. 1 písm. b) nebo § 45 odst. 2 písm. j), používané k výrobě tepla nebo jako pohonná hmota pro plavby po vodách na daňovém území České republiky, včetně plaveb z daňového území České republiky na daňové území jiného členského státu nebo plaveb z jiného členského státu na daňové území České republiky. Toto osvobození se netýká minerálních olejů používaných pro soukromá rekreační plavidla.

(9) Soukromým rekreačním plavidlem se pro účely tohoto zákona rozumí jakékoliv plavidlo, které používá jeho vlastník nebo právnická nebo fyzická osoba, která je oprávněna je používat jinak než pro účely podnikání nebo pro potřeby orgánů veřejné správy.

(10) Od daně jsou dále osvobozeny směsi minerálních olejů a lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného35) splňujícího kritéria udržitelnosti biopaliv uvedené v § 45 odst. 2 písm. m) používané jako testované pohonné hmoty pro vybraná motorová vozidla v rámci schválených pilotních projektů uvedených v § 3 písm. r).

(11) Od daně jsou dále osvobozeny minerální oleje maximálně do výše technicky zdůvodněných skutečných výrobních ztrát a ztrát při dopravě a skladování. Správce daně je oprávněn posoudit, zda ztráty vzniklé při výrobě minerálních olejů odpovídají charakteru činnosti plátce a obvyklé výši ztrát jiných plátců při stejné nebo obdobné činnosti, a o zjištěný rozdíl upravit základ daně.

(12) Výše technicky zdůvodněných ztrát při dopravě a skladování minerálních olejů, včetně jejich skladování v podniku na výrobu vybraných výrobků, a způsob jejich výpočtu stanoví prováděcí právní předpis.

(13) Od daně jsou osvobozeny metylestery nebo etylestery mastných kyselin uvedené pod kódem nomenklatury 3824 90 99, které splňují kritéria udržitelnosti biopaliv a které jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů.

(14) Od daně jsou osvobozeny rostlinné oleje uvedené pod kódy nomenklatury 1507 až 1518, které splňují kritéria udržitelnosti biopaliv a které jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů.

(15) Od daně je osvobozen zkapalněný bioplyn uvedený pod kódem nomenklatury 2711 19, který je předmětem daně podle § 45 odst. 1 písm. e) a splňuje kritéria udržitelnosti biopaliv.

(16) Od daně jsou osvobozeny minerální oleje vyrobené z nepotravinářských částí biomasy nebo z biologického odpadu, které svým použitím odpovídají minerálním olejům uvedeným v § 45 odst. 1 písm. a) nebo b), nebo směsím uvedeným v § 45 odst. 2 písm. l), které splňují kritéria udržitelnosti biopaliv a které jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů vybraných motorových vozidel v rámci pilotních projektů uvedených v § 3 písm. r).

35) § 13 odst. 3 zákona č. 61/1997 Sb., o lihu a o změně a doplnění zákona č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů, a zákona České národní rady č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních, ve znění pozdějších předpisů, (zákon o lihu).

K § 49

1. Zákon rozlišuje 3 druhy daňového zvýhodnění. Jedná se o zvýhodněnou sazbu daně, vrácení daně nebo osvobození od daně. U minerálních olejů se uplatňují všechny 3 typy. Zvýhodněná sazba se u minerálních olejů uplatňuje například u směsné nafty nebo zkapalněných ropných plynů. Směsná nafta, která sestává ze směsi těžkých plynových olejů (motorová nafta) a minimálně z 30 % objemových MEŘO, se zdaňuje nižší sazbou daně než čistá motorová nafta, i když je také určena pro pohon vznětových motorů. Záměrem bylo v plné výši daňově zvýhodnit biopalivo obsažené v této směsi a zachovat plnou úroveň zdanění pro minerální složku.

2. Vrácení spotřební daně je podrobně rozebráno v následujících komentářích k příslušným ustanovením (viz § 54 až 57). Jedná se o nepřímé daňové zvýhodnění, které lze uplatnit, pokud je jednoznačně prokázáno, že byl dodržen účel použití minerálních olejů, pro které je definováno vrácení daně. Osvobození od daně je přímé daňové zvýhodnění. Daňový subjekt nabývá minerální oleje nezatížené spotřební daní na základě deklarovaného účelu použití a při splnění podmínek stanovených zákonem (například lhůta a způsob uplatnění nároku na osvobození od daně). Obecné podmínky pro osvobození od daně jsou stanoveny v § 11 a 12. V tomto ustanovení jsou pak definovány podmínky osvobození, které se vztahují pouze na minerální oleje.

3. Podle směrnice 2003/96/ES lze osvobození od daně rozdělit na povinná osvobození a fakultativní osvobození (dobrovolná). Povinná osvobození, jsou členské státy povinny transponovat do své národní legislativy. Jedná se o osvobození, která jsou ve směrnici 2003/96/ES definována v článku 14. V tomto ustanovení se jedná o osvobození uvedená v odstavcích 10 až 13. Naopak fakultativní osvobození od daně definovaná v článku 15 a 16 směrnice 2003/96/ES jsou ustanovení, která mohou členské státy do své národní legislativy transponovat úplně, částečně, anebo vůbec. V tomto ustanovení to jsou osvobození definovaná v odstavcích 14 a 17 až 21. Osvobození, která jsou definována v tomto ustanovení v odstavcích 1 až 6, 15 a 16, souvisí se zajištěním cíle, který stanovuje směrnice 2003/96/ES v článku 2, tj. že směrnice 2003/96/ES se nevztahuje na energetické produkty (minerální oleje), které jsou používány pro jiné účely než jako pohonná hmota nebo palivo (pro pohon motorů nebo výrobu tepla).

K odst. 1 a 2

4. Minerální oleje definované v § 45 odst. 1, 2 a 6, s výjimkou ostatních benzinů a minerálních olejů používaných k mineralogickým postupům nebo v metalurgických procesech, pokud budou používány pro jiný účel, než je pohon motorů nebo výroba tepla, lze osvobodit od spotřební daně. V případě minerálních olejů definovaných v § 45 odst. 6 je osvobození definované v tomto ustanovení pro tyto minerální oleje již nadbytečné. Vyplývá to již ze samotné definice předmětu daně v § 45 odst. 6.

5. Rozborem tohoto ustanovení (§ 45 odst. 6) lze zjistit, že minerální oleje, které budou předmětem daně podle tohoto ustanovení, jsou minerální oleje zařazené pod číslem 2712 Kombinované nomenklatury. Číslo 2712 zahrnuje vazelínu, parafín, mikrokrystalický parafín, parafínový gáč, ozokerit, montánní vosk, rašelinový vosk, ostatní minerální vosky a podobné výrobky, získané synteticky nebo jiným způsobem, též barvené.

6. Z povahy výrobků, které jsou do těchto 2 čísel Kombinované nomenklatury zařazovány, a vzhledem k jejich fyzikálně chemickým vlastnostem, si lze jen těžko představit, že by je bylo možné použít pro pohon motorů. Pokud budou používány pro jiné účely, než je výroba tepla, pak nejsou předmětem daně a nepodléhají zdanění podle tohoto zákona, a tudíž je vlastně ani nelze osvobodit.

7. Ostatní benziny byly v období od 1. května 2004 do 30. června 2005 jako předmět daně definovány § 45 odstavcem 3. Byly tedy předmětem daně a vznikala u nich povinnost daň přiznat a zaplatit pouze tehdy, pokud byly určeny, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů nebo výrobu tepla. Protože ale docházelo k jejich zneužívání, jako minerální oleje nezatížené spotřební daní byly přimíchávány do pohonných hmot, došlo k jejich přeřazení mezi minerální oleje definované jako předmět daně v § 45 odstavce 1. V tomto odstavci minerální oleje primárně podléhají zdanění bez ohledu na účel použití. Teprve při splnění podmínek stanovených zákonem lze tyto minerálně oleje osvobodit nebo jinak daňově zvýhodnit.

8. V případě ostatních benzinů je způsob uplatnění daňového zvýhodnění svázán s účelem použití. Osvobození od daně pro ostatní benziny lze použít pouze tehdy, pokud vstupují do výroby nebo zpracování výrobků, které ve finále nejsou předmětem daně. Mimo povinnosti uplatňovat nárok na osvobození předložením zvláštního povolení je tento druh osvobození od daně, na rozdíl od jiných, vázán na existenci příslušného živnostenského oprávnění.

9. Zákonem č. 130/2008 Sb., byl novelizován živnostenský zákon. K 1. srpnu 2008 došlo k úpravě v oblasti rozdělení živností. Živnost typu Výroba a dovoz chemických výrobků byla k tomuto datu přeřazena z vázaných živností do živností volných a je definována jako Výroba chemických látek, vláken a přípravků a kosmetických prostředků. Z tohoto důvodu subjekt nemůže splnit zákonem stanovenou povinnost. Nemůže mu být vydána požadovaná živnost typu Výroba a dovoz chemických výrobků, protože živnostenský zákon již tuto živnost nezná.

K odst. 3 a 4

10. Odst. 3 a 4 definují, které činnosti se pro účely zákona považují za mineralogické postupy nebo metalurgické procesy. Zákon se odkazuje přímo na klasifikaci NACE, která upravuje odvětvovou klasifikaci ekonomických činností. Toto ustanovení sice již s touto definicí nepracuje, ale setkáme se s ní v případě uplatnění nároku na vrácení daně podle § 55.

K odst. 5

11. Osvobození pro minerální oleje, které jsou jako předmět daně definovány v § 45 odst. 1, 2, a 3, vychází z článku 2 odst. 4 směrnice 2003/96/ES. Minerální oleje nejsou použity pro pohon motorů nebo jako palivo, ale vstupují jako jedna ze surovin do výroby nebo zpracování dalších minerálních olejů. Směrnice 2003/96/ES v článku 2 bodu 4 stanoví, že pro tyto účely použití se na tyto minerální oleje směrnice nevztahuje. Zákonem je toto ustanovení řešeno formou specifického osvobození od daně.

K odst. 6 a 7

12. Osvobození vybraných minerálních olejů používaných jako pohonná hmota pro leteckou dopravu a letecké práce je jedno z povinných osvobození stanovených směrnicí 2003/96/ES. V souladu s článkem 14 odst. 1 písm. a) směrnice 2003/96/ES je od 1. října 2009 zúžena skupina minerálních olejů, na které se vztahuje osvobození od daně jako na pohonné hmoty pro leteckou dopravu nebo letecké práce. Z pohledu předmětu daně je osvobození jasně definováno. Týká se minerálních olejů, které jsou zařazovány pod kódy nomenklatury uvedené v tomto odstavci, a na jiné minerální oleje nelze toto osvobození od daně uplatnit. Z pohledu účelu použití už osvobození tak jednoznačně definováno není.

13. Zákon jednoznačně nedefinuje leteckou dopravu ani letecké práce. Naopak definuje, co je to soukromé létání, na které se osvobození od daně nevztahuje. Proto pro stanovení, které činnosti lze podřadit pod leteckou dopravu nebo letecké práce, je třeba vyloučit ty činnosti, které spadají pod soukromé létání, a dále subsidiárně použít předpisy, jež upravují civilní a vojenské létání.

14. Na základě rozsudku C 79/10 a po revizi transpozice směrnice 2003/96/ES bylo osvobození definované v § 49 odst. 6 rozšířeno ještě o použití leteckých pohonných hmot v případě zkoušení letadel, jejich oprav a údržby. V praxi to znamená, že pohonné hmoty spotřebované v rámci letu do opravny budou zdaněny, ale pohonné hmoty spotřebované při zkušebních letech potřebných pro zjištění, že oprava nebo údržba letadla proběhla v pořádku, budou osvobozeny od spotřební daně.

K odst. 8 a 9

15. Osvobození definované v odst. 8 v sobě spojuje povinné osvobození definované v článku 14 odst. 1 písm. b) směrnice 2003/96/ES a fakultativní (dobrovolné) osvobození definované v článku 15 odst. 1 písm. f) směrnice 2003/96/ES. Z pohledu předmětu daně je v zákoně osvobození vztaženo na minerální oleje použité jak pro výrobu tepla, tak jako pohonná hmota pro plavby po vodách na daňovém území České republiky, včetně plaveb z daňového území České republiky na daňové území jiného členského státu nebo plaveb z jiného členského státu na daňové území České republiky. Směrnice 2003/96/ES v článku 14 stanovuje a v článku 15 umožňuje osvobodit energetické produkty (minerální oleje) dodávané jako pohonné hmoty nebo paliva pro plavbu po vodách Evropského společenství nebo vnitrozemí. Osvobození energetických výrobků, jako jsou paliva pro plavbu po vodách Evropského společenství nebo vnitrozemí, je do zákona transponováno jako použití pro výrobu tepla. U vnitrozemské vodní přepravy se jedná o fakultativní osvobození dle rozhodnutí členského státu.

K odst. 10 a 16

16. Minerální oleje osvobozené podle definic uvedených v těchto 2 odstavcích vychází z osvobození definovaného v článku 15 odst. 1 písm. a) směrnice 2003/96/ES. V pilotním projektu, který je zmíněn v odst. 10, se jedná o testování pohonných hmot s vysokým podílem látek z obnovitelných zdrojů. V současné době se může jednat o pohonnou hmotu, která je známá pod označením Ethanol E85 obsahující líh kvasného původu a splňujícího kritéria udržitelnosti biopaliv.

17. Minerální oleje osvobozené v rámci pilotního projektu podle odst. 16 jsou minerální oleje vyrobené z nepotravinářských částí biomasy nebo biologického odpadu a musí splňovat kritéria udržitelnosti biopaliv. Podle Programu na podporu biopaliv by se mělo jednat o tzv. biopaliva druhé generace, získávaná zejména z lignocelulózových materiálů, jako jsou například rychle rostoucí dřeviny.

K odst. 11 a 12

18. Obdobně, jako jsou osvobození od daně definovaná v odst. 1, 2, a 6, vychází osvobození minerálních olejů od daně v případě ztrát z článku 2 odst. 4 směrnice 2003/96/ES. Opět se jedná o použití minerálních olejů pro jiné účely, než je pohon motorů nebo jako paliva. Na druhou stranu, aby nedocházelo ke zneužívání ztrát minerálních olejů k tvorbě daňového úniku, jsou stanoveny maximální limity v návaznosti na způsob nakládání s minerálním olejem (výroba, skladování nebo doprava) a druh minerálního oleje. Výše technicky zdůvodnitelných ztrát při výrobě je na posouzení správce daně a vychází z posouzení charakteru činnosti plátce a porovnání s obvyklou výši ztrát jiných plátců při stejné nebo obdobné činnosti. Výše technicky zdůvodnitelných ztrát, které vznikají při skladování nebo dopravě minerálních olejů, je pak stanovena prováděcím předpisem. U ztrát při skladování a výrobních ztrát dochází k tomu, že tyto ztráty jsou již vyloučeny v § 9 odst. 3 písm. d) ze ztrát a znehodnocení, u kterých vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň.

19. Ztráty při dopravě nebo skladování uplatňují jednak plátci (provozovatelé daňových skladů a oprávnění příjemci) a také uživatelé, kteří přijímají, užívají a dopravují minerální oleje ve volném daňovém oběhu osvobozené od daně.

K odst. 13

20. Osvobození definované v tomto odstavci se vztahuje na FAME zařazované do položky 3824 90 99 celního sazebníku, které jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů a splňují kritéria udržitelnosti biopaliv. Jedná se o fakultativní osvobození, které vychází z článku 16 směrnice 2003/96/ES. První podmínka, která musí být splněna, aby toto osvobození mohlo být uplatněno, je výroba nebo doprava těchto rostlinných olejů v režimu podmíněného osvobození od daně na daňové území České republiky. Následně musí být splněna podmínka, že prodej od plátce ke konečnému uživateli se děje prostřednictvím uživatelů, kteří jsou držiteli zvláštního povolení.

21. Plátcem v těchto případech je provozovatel daňového skladu, ve kterém jsou FAME vyráběny nebo skladovány v režimu podmíněného osvobození od daně pro účely použití jako pohonná hmota, nebo oprávněný příjemce, který tyto FAME přijímá z jiných členských států opět v režimu podmíněného osvobození od daně pro účely použití jako pohonná hmota. Na základě vydaného zvláštního povolení může plátce oprávněně vydat FAME osvobozené od daně pro pohon motorů uživateli, který je dále prodává dalšímu uživateli s povolením nebo konečnému spotřebiteli. Konečným spotřebitelem je pak osoba, která tyto rostlinné oleje přijímá a spotřebovává pro pohon motorů. V praxi to znamená, že provozovatel prodá uživateli se zvláštním povolením osvobozené FAME. Uživatel, který provozuje čerpací stanici pohonných hmot, pak tyto FAME distribuuje konečným zákazníkům motoristům, kteří jsou z pohledu zákona uživateli bez zvláštního povolení.

22. Pokud nebude nárok na přijímání osvobozených FAME uplatněn řádně, pak tento nárok při nabytí zaniká a FAME musí být zdaněny. Jestliže uživatel použije osvobozené FAME pro jiný účel použití, než na které se vztahuje osvobození, vzniká uživateli povinnost daň přiznat a zaplatit.

23. Dále je třeba si uvědomit, že osvobození se vztahuje pouze pro použití FAME jako pohonná hmota. Osvobození se nevztahuje na FAME, které budou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro výrobu tepla. Sice pro ně také platí povinnost vyrábět je pro tento účel použití v daňovém skladu, ale při jejich uvedení do volného daňového oběhu u nich vzniká plátci povinnost daň přiznat a zaplatit. Na druhé straně ale u nich lze uplatnit jiný druh daňového zvýhodnění, a to je vrácení daně podle § 56.

K odst. 14

24. Osvobození definované v tomto odstavci se vztahuje na rostlinné oleje zařazované do čísel 1507 až 1518 celního sazebníku, které jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů. Jedná se o fakultativní osvobození, které vychází z článku 16 směrnice 2003/96/ES. První podmínka, která musí být splněna, aby toto osvobození mohlo být uplatněno, je výroba nebo doprava těchto rostlinných olejů v režimu podmíněného osvobození od daně na daňové území České republiky. Následně musí být splněna podmínka, že prodej od plátce ke konečnému uživateli se děje prostřednictvím uživatelů, kteří jsou držiteli zvláštního povolení.

25. Plátcem je v těchto případech provozovatel daňového skladu, ve kterém jsou rostlinné oleje vyráběny nebo skladovány v režimu podmíněného osvobození od daně pro účely použití jako pohonná hmota, nebo oprávněný příjemce, který tyto rostlinné oleje přijímá z jiných členských států, opět v režimu podmíněného osvobození od daně, pro účely použití jako pohonnou hmotu. Na základě vydaného zvláštního povolení může plátce oprávněně vydat rostlinné oleje osvobozené od daně pro pohon motorů uživateli, který je dále prodává dalšímu uživateli s povolením nebo konečnému spotřebiteli. Konečným spotřebitelem je pak osoba, která tyto rostlinné oleje přijímá a spotřebovává pro pohon motorů. V praxi to znamená, že provozovatel prodá uživateli se zvláštním povolením osvobozené rostlinné oleje. Uživatel, který provozuje čerpací stanici pohonných hmot, pak tyto rostlinné oleje distribuuje konečným zákazníkům – motoristům, kteří jsou z pohledu zákona uživateli bez zvláštního povolení.

26. Pokud nebude nárok na přijímání osvobozených rostlinných olejů uplatněn řádně, pak tento nárok při nabytí zaniká, a rostlinné oleje musí být zdaněny. Jestliže uživatel použije osvobozené rostlinné oleje pro jiný účel použití, než na které se vztahuje osvobození, pak vzniká uživateli povinnost daň přiznat a zaplatit.

27. Dále je třeba si uvědomit, že osvobození se vztahuje pouze na použití rostlinných olejů jako pohonných hmot. Osvobození se nevztahuje na rostlinné oleje, které budou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro výrobu tepla. Sice pro ně také platí povinnost vyrábět je pro tento účel použití v daňovém skladu, ale při jejich uvedení do volného daňového oběhu u nich vzniká plátci povinnost daň přiznat a zaplatit. Na druhou stranu ale u nich lze uplatnit jiný druh daňového zvýhodnění, a tím je vrácení daně podle § 56.

K odst. 15

28. Dle tohoto ustanovení lze osvobodit zkapalněný bioplyn uvedený pod kódem nomenklatury 2711 19, který je předmětem daně podle § 45 odst. 1 písm. e) a splňuje kritéria udržitelnosti biopaliv. Rozborem jednotlivých částí tohoto ustanovení zjistíme, že si jednotlivé části navzájem odporují.

29. Bioplyn je produkt metanogenního (anaerobního) kvašení bez přístupu vzduchu. Jedná se tedy o produkt biosyntézy. Hlavní složkou bioplynu je methan. Dalšími složkami jsou pak oxid uhličitý a sirovodík, které se z bioplynu odstraňují, protože pro další použití jsou nežádoucí, neboť snižují výhřevnost plynu a způsobují korozi zařízení.

30. Předmětem daně v § 45 odst. 1 písm. e) jsou zkapalněné ropné plyny získané při separačním zpracování ropy. To znamená, že jsou z ropy odděleny na základě rozdílného bodu varu, než mají ostatní složky ropy. Při zpracování ropy se získávají v plynném stavu a pro palivářské využití se pak zkapalňují. Hlavními složkami jsou propan a butan.

Související ustanovení:

§ 3 písm. j) – uživatel, § 11 – osvobození od daně, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 52a – povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 53 – nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně

Související předpisy:

vyhláška č. 237/2005 Sb.

Evropské právní předpisy:

čl. 2 odst. 4, – čl. 14, – čl. 15 směrnice 2003/96/ES

§ 50

Doprava minerálních olejů osvobozených od daně na daňovém území České republiky

(1) Minerální oleje osvobozené od daně podle § 49 lze dopravovat pouze

a) z daňového skladu uživateli,

b) od jednoho uživatele jinému uživateli,

c) při dovozu uskutečňovaném uživatelem,

d) z jedné organizační složky do jiné organizační složky téhož uživatele,

e) od výrobce uživateli; to se týká pouze odpadních olejů osvobozených od daně podle § 49 odst. 1, nebo

f) od uživatele do daňového skladu, pokud uživatel vrací minerální oleje do daňového skladu, ze kterého byly uvedeny do volného daňového oběhu z důvodu vypořádání nároků z vad těchto minerálních olejů, z důvodu jejich nepřevzetí uživatelem, nebo z důvodu jejich přepracování v daňovém skladu v důsledku jejich znečištění nebo nezáměrného smíšení.

(2) Při dopravě minerálních olejů, které jsou osvobozeny od daně podle § 49 odst. 1, 2, 6 a 8, je jejich odesílatel povinen poskytnout zajištění daně způsobem uvedeným v § 21, a to ve výši daně, kterou by byl povinen přiznat a zaplatit, kdyby tyto minerální oleje nebyly osvobozeny od daně. Pokud je odesílatelem provozovatel daňového skladu, který poskytnul zajištění daně pro provozování daňového skladu podle § 21, může být toto zajištění použito pro poskytnutí zajištění daně pro dopravu minerálních olejů. O použití zajištění daně pro provozování daňového skladu pro dopravu minerálních olejů rozhodne správce daně místně příslušný daňovému skladu. Správce daně může na žádost odesílatele udělit souhlas, aby zajištění poskytl dopravce nebo vlastník těchto minerálních olejů, pokud s tím dopravce nebo jejich vlastník písemně souhlasí. Toto ustanovení se netýká minerálních olejů osvobozených od daně podle § 49 odst. 1, pokud jsou dopravovány právnickým nebo fyzickým osobám uvedeným v § 53 odst. 4 a odst. 5 písm. a), a odpadních olejů osvobozených od daně podle § 49 odst. 1.

(3) Při dopravě zkapalněných ropných plynů podle § 45 odst. 1 písm. e), f) a g) osvobozených od daně musí být daň zajištěna způsobem uvedeným v § 21 ve výši daně, která by musela být přiznána a zaplacena, jako kdyby tyto plyny byly určeny pro pohon motorů.

(4) Odesílatel je povinen před zahájením dopravy minerálních olejů osvobozených od daně uvědomit o tom správce daně, který je místně příslušný podle místa zahájení dopravy. Pokud je splněna podmínka zajištění daně podle odstavce 2 nebo 3 a podmínka označení vybraných výrobků podle § 26 odst. 7 a správce daně, který je místně příslušný podle místa zahájení dopravy, nemá proti zahájení dopravy námitek, odesílatel může zahájit dopravu. Správce daně může stanovit lhůtu, do které má být doprava ukončena, a trasu, po které mají být minerální oleje dopravovány.

(5) Správce daně uvedený v odstavci 4 je oprávněn rozhodnout o tom, že souhlas se zahájením dopravy může vydávat zaměstnanec odesílatele.

(6) Pokud se změní během dopravy minerálních olejů osvobozených od daně místo určení nebo příjemce, je odesílatel povinen bezodkladně oznámit tuto změnu správci daně uvedenému v odstavci 4. Odesílatel je rovněž povinen bezodkladně zajistit zaznamenání změny v dokladu podle § 6.

(7) Minerální oleje dopravované podle odstavce 1 musí být po ukončení dopravy bezodkladně umístěny v prostorách určených v povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně. Pokud bylo poskytnuto zajištění pro dopravu minerálních olejů podle odstavce 2, správce daně uvolní zajištění daně do 5 pracovních dní ode dne, kdy byl správci daně předložen doklad o osvobození od daně (§ 6) s potvrzením přijetí vybraných výrobků uživatelem.

(8) Odpadní oleje uvedené v § 45 odst. 1 písm. d) dopravované nepodnikající fyzickou osobou právnické nebo fyzické osobě, která je prodává nebo bezplatně předává ke konečné spotřebě, lze dopravovat bez dokladu o osvobození od daně podle § 6.

K § 50

1. Obecně platné podmínky pro nabývání osvobozených vybraných výrobků jsou stanoveny v § 11 a 12. Specifické podmínky pro nabývání minerálních olejů osvobozených od daně jsou stanoveny v § 52a a 53. Toto ustanovení specificky upravuje podmínky dopravy minerálních olejů osvobozených od daně, které jsou uskutečňovány pouze na daňovém území České republiky.

2. Pokud by měly být dopravovány minerální oleje do jiného členského státu Evropské unie, lze jejich dopravu uskutečnit buď v režimu podmíněného osvobození od daně, je-li odesílatelem provozovatel daňového skladu a příjemcem daňový sklad nebo oprávněný příjemce, nebo zdaněné ve volném daňovém oběhu, pokud je odesílatelem osoba s jiným statutem, než je provozovatel daňového skladu. V případě dopravy minerálních olejů ve volném daňovém oběhu do jiného členského státu Evropské unie za účelem podnikání může odesílatel při splnění všech podmínek stanovených v § 14 odst. 2 uplatnit nárok na vrácení daně z takto dopravovaných zdaněných minerálních olejů. Tím je zachován princip zdanění vybraných výrobků sazbou daně v zemi spotřeby.

K odst. 1

3. Pro minerální oleje, které jsou osvobozeny od daně podle § 49, existuje v současné době, na rozdíl od jiných předmětů daně, 5 variant jejich dopravy ve volném daňovém oběhu.

K odst. 1 písm. a)

4. První varianta dopravy je realizována z daňového skladu, tedy od provozovatele daňového skladu, který je plátcem daně, k uživateli. Provozovatel daňového skladu uvádí minerální oleje z režimu podmíněného osvobození od daně do volného daňového oběhu. Jestliže uživatel řádně uplatní nárok na nabytí minerálních olejů od daně (§ 12, 52a a 53), nevznikne u těchto výrobků plátci daně povinnost daň přiznat a zaplatit.

5. Další osobou, která uvádí minerální oleje, ale i jiné vybrané výrobky, z režimu podmíněného osvobození od daně do volného daňového oběhu, je oprávněný příjemce, který nabyl dané minerální oleje z jiného členského státu. Ačkoli tato osoba, resp. tato varianta dopravy, zde není jasně definována, lze ji výkladem podřadit pod dopravu realizovanou z daňového skladu k uživateli. Podle § 12 uplatňuje uživatel svůj nárok na vybrané výrobky osvobozené od daně písemně u plátce. Podle § 4 odstavce 1 písm. a) je plátcem i oprávněný příjemce.

K odst. 1 písm. b)

6. Varianta dopravy, která je realizována mezi 2 uživateli, je pro minerální oleje specifická. U jiných předmětů daně (líh, pivo atd.) není možné nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně mezi uživateli, jako je tomu u minerálních olejů.

7. Nejčastěji se tyto dopravy uskutečňují mezi uživateli, kteří jsou distributory leteckých pohonných hmot na letiště pro naše nebo zahraniční letecké společnosti. Tito přeprodejci jsou uživatelé, kteří přijímají osvobozené letecké pohonné hmoty za účelem jejich dalšího prodeje konečnému uživateli. Konečným uživatelem je zde letecká společnost, která přijímá a užívá letecké pohonné hmoty osvobozené od daně podle § 49 odst. 6.

8. Obdobně se tyto dopravy uskutečňují mezi uživateli, kteří jsou distributory pohonných hmot pro lodě, pokud jsou tyto pohonné hmoty osvobozeny podle § 49 odst. 8. Konečnými uživateli jsou v tomto případě plavební společnosti, které zajišťují lodní dopravu osob a zboží.

K odst. 1 písm. c)

9. Třetí varianta dopravy souvisí s dovozem minerálních olejů ze třetích zemí. Při celním řízení jsou minerální oleje propuštěny do celního režimu volný oběh s následným osvobozením od spotřební daně. Deklarantem, který navrhuje propuštění zboží do celního režimu volný oběh, musí být osoba uživatele, aby následně mohlo být uplatněno osvobození od daně podle některého z ustanovení v § 49. V tomto případě se vyměřuje na dovezené zboží clo.

10. Je nutné podotknout, že clo v nulové výši (celní sazba je 0) je clo. Něco jiného je, pokud zboží propouštěné do celního režimu volný oběh, je částečně nebo úplně osvobozeno od cla podle celních předpisů. Zboží, které podléhá spotřební dani při dovozu, je částečně nebo úplně osvobozeno od spotřební daně, pokud jsou splněny všechny podmínky pro uplatnění osvobození od cla, ať už částečného nebo úplného.

11. Doprava takto osvobozených minerálních olejů je uskutečňována z místa, kde bylo zboží procleno, a tedy propuštěno do volného oběhu do místa uskladnění deklarantem uživatelem.

K odst. 1 písm. d)

12. Pokud uživatel pro svou podnikatelskou činnost využívá pro přijímání a užívání osvobozených minerálních olejů více míst, lze následnou dopravu osvobozených minerálních olejů mezi 2 takovými místy charakterizovat jako dopravu z jedné organizační složky do jiné organizační složky téhož uživatele. Odesílající uživatel a přijímající uživatel je jedna a tatáž osoba.

K odst. 1 písm. e)

13. Zvláštním případem dopravy osvobozených minerálních olejů je doprava odpadních olejů. Pokud používáním nějakého minerálního oleje vznikne odpadní olej (KN 2710 91 00 nebo 2710 99 00), pak osoba, která tento odpadní olej vyrobila (získala používáním jiného minerálního oleje), se stane výrobcem vybraného výrobku, ale nevzniká jí povinnost daň přiznat a zaplatit (viz § 9 odst. 1 poslední věta). Pokud dopravuje tyto oleje jiné osobě, jež je bude nabývat pro osvobozené účely použití, které jsou definovány v § 49 odst. 1, jedná se o dopravu osvobozených minerálních olejů.

K odst. 1 písm. f)

14. Naopak běžným případem může být doprava osvobozených minerálních olejů od uživatele zpět do daňového skladu, ze kterého byly tyto minerální oleje původně uvedeny do volného daňového oběhu. Jedním z důvodů vrácení může být vypořádání nároků z vad těchto minerálních olejů. Pokud minerální oleje nesplňují jakostní parametry a uživatel je z tohoto důvodu nemůže užívat k osvobozeným účelům, má možnost tyto minerální oleje reklamovat, jako je tomu u jiného zboží.

15. Druhým důvodem zpětvzetí osvobozených minerálních olejů do daňového skladu a jejich opětovného uvedení do režimu podmíněného osvobození od daně je nepřevzetí osvobozených minerálních olejů uživatelem. V tomto případě má provozovatel možnost přijmout minerální oleje zpět do daňového skladu a následně je vydat jinému uživateli osvobozené od daně nebo jinému nabyvateli zdaněné a již nemusí řešit skladování těchto minerálních olejů ve volném daňovém oběhu, případně z nich odvádět spotřební daň.

16. Posledním důvodem, kdy jsou zpět přijímány osvobozené minerální oleje, je jejich přijetí k přepracování z důvodu jejich znečištění nebo nezáměrného smíšení minerálních olejů. Jedná se o obdobnou úpravu, která je popsána v § 54 odst. 2 písm. a). V praxi může dojít k znečištění nebo nezáměrnému smíšení osvobozených minerálních olejů. Protože uživatel nemůže tyto minerální oleje používat k osvobozeným účelům, umožňuje tato úprava jejich přepracování v daňovém skladu. Bez této možnosti by jediným způsobem použití těchto minerálních olejů bylo použití pro výrobu tepla. V tomto případě by ale uživatel musel přiznat a zaplatit daň podle § 9 odst. 3 písm. b).

K odst. 2

17. Obecně doprava minerálních olejů osvobozených od daně musí být zajištěna, aby během dopravy nedošlo ke zneužití daňově zvýhodněných minerálních olejů. Zákon v tomto ustanovení stanovuje povinnost zajistit daň na dopravu minerálních olejů, které jsou osvobozeny od daně podle § 49 odst. 1, 2, 6 a 8. Jedná se o dopravu minerálních olejů osvobozených pro jiné účely, než je pohon motorů nebo výroba tepla, ostatní benziny, letecké pohonné hmoty a pohonné hmoty pro plavbu. Pro dopravu minerálních olejů osvobozených v ostatních případech zákon nepožaduje zajištění daně na dopravu.

18. Výpočet výše zajištění daně vychází ze sazby daně, která by byla uplatněna na dopravovaný druh minerálního oleje, kdyby tyto minerální oleje nebyly osvobozeny a odesílateli by z nich vznikala povinnost daň přiznat a zaplatit.

19. Odesílatel je povinen poskytnout zajištění daně na dopravu osvobozených minerálních olejů. Způsob, jakým může odesílatel poskytnout zajištění daně, je obdobný jako při poskytování zajištění daně na dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně. To znamená, že si může vybrat 1 ze 3 způsobů poskytování zajištění daně, které jsou definovány v § 21 odst. 1, nebo jejich kombinaci.

20. Dále může požádat, aby zajištění daně na dopravu poskytla jiná osoba, jako je přijímající uživatel nebo dopravce minerálních olejů. Správce daně místně příslušný místu zahájení této dopravy může udělit souhlas, aby dopravu zajistila jiná osoba, pokud tato osoba dá písemný souhlas k tomu, že za odesílatele poskytne zajištění daně.

21. Pokud jsou dopravovány minerální oleje osvobozené podle § 49 odst. 1, tedy pro jiné účely než pro pohon motorů nebo výrobu tepla, a jsou dopravovány pro konečného spotřebitele nebo právnickým nebo fyzickým osobám, které prodávají konečným spotřebitelům [viz § 53 odst. 4 a odst. 5 písm. a)], zákon nevyžaduje zajištění na dopravu. Obdobně zákon nevyžaduje poskytování zajištění daně na dopravu odpadních olejů.

K odst. 3

22. Vzhledem k tomu, že u zkapalněných ropných plynů jsou stanoveny 3 různé sazby daně v souvislosti s deklarovaným účelem použití, určuje zákon v tomto ustanovení jednoznačně, že se pro výpočet výše zajištění daně na jejich dopravu použije vždy nejvyšší sazba daně, tedy sazba daně stanovená pro zkapalněné ropné plyny určené pro pohon motorů. Obdobný postup je stanoven i pro výpočet zajištění daně na dopravu zkapalněných ropných plynů v režimu podmíněného osvobození od daně.

K odst. 4 až 6

23. Obdobně jako u dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, tak i při dopravě osvobozených minerálních olejů je odesílatel povinen předem oznámit správci daně, že bude zahájena doprava minerálních olejů osvobozených od daně a poskytnout zajištění, pokud to zákon vyžaduje. Pokud je zajištěna daň pro avizovanou dopravu osvobozených minerálních olejů a neexistuje žádná jiná překážka, pro kterou by nebylo možné dopravu povolit, vydá správce daně, který je místně příslušný místu zahájení dopravy, souhlas pro tuto dopravu.

24. Se souhlasem správce daně, který je místně příslušný místu odesílání, může souhlas se zahájením dopravy minerálních olejů osvobozených od daně vydávat pověřený zaměstnanec odesílatele.

25. Dojde-li během dopravy ke změně místa přijetí osvobozených minerálních olejů nebo změní-li se osoba příjemce těchto minerálních olejů, musí odesílatel tuto změnu neprodleně oznámit správci daně, který je místně příslušný místu zahájení dopravy a který vydal souhlas se zahájením dopravy. Zároveň musí odesílatel zajistit, aby uvedené změny byly zaznamenány do dokladu o osvobození, který doprovází dopravované osvobozené minerální oleje. Pokud změny o místu přijetí nebo osobě příjemce nebudou zaznamenány do dokladu, může se odesílatel minerálních olejů vystavit riziku, že při kontrole dopravovaných minerálních olejů celními orgány budou tyto minerální oleje zajištěny z důvodu rozdílných údajů uvedených v doprovodném dokladu a údajů získaných od správce daně, který povolil dopravu.

K odst. 7

26. Doprava těchto minerálních olejů se považuje za ukončenou, pokud jsou přijaty uživatelem a jsou umístěny v prostorách k tomu předem stanovených. Pokud je příjemcem uživatel, který musí být držitelem povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, je stanovené místo specifikováno v tomto povolení. Pokud je příjemcem uživatel, který pro přijímání a užívání osvobozených minerálních olejů nemusí být držitelem povolení, je místem přijetí místo uvedené na dokladu doprovázejícím dopravované minerální oleje, kterým se prokazuje oprávněné nabytí a doprava vybraných výrobků osvobozených od daně (viz § 6).

27. Zajištění daně, které poskytl odesílatel, popř. jiná osoba, uvolní správce daně po předložení dokladu o osvobození od daně, na kterém je vyznačeno přijetí minerálních olejů přijímajícím uživatelem. Jasným vyznačením přijetí minerálních olejů je doloženo, že za minerální oleje od tohoto okamžiku zodpovídá příjemce, a zajištění daně tedy může být uvolněno.

K odst. 8

28. V případě nakládání s odpadními oleji zjednodušuje zákon postup pro nepodnikající fyzické osoby, které se stávají z hlediska zákona také výrobci, ale nevzniká jim povinnost daň přiznat a zaplatit z vyrobených odpadních olejů.

29. V praxi to znamená, že běžný občan, který používáním vozidla znehodnotí motorový olej tak, že se z něho stane odpadní olej, provede výměnu tohoto oleje za nový a znehodnocený motorový olej, nyní tedy odpadní olej, odevzdá například v autoservisu nebo ve sběrném dvoru, kde je zajištěna jeho ekologická likvidace nebo předání k ekologické likvidaci nebo jiné spotřebě, při tomto nakládání s odpadním olejem nejenže nemusí zajišťovat daň při dopravě do autoservisu (viz odst. 2), ale také není povinen vystavit doklad o osvobození.

Související ustanovení:

§ 6 – prokázání oprávněného nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 21 – zajištění daně, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 52 – prokázání oprávněného nabytí minerálních olejů osvobozených od daně, § 52a – povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně

§ 51

Prokázání zdanění minerálních olejů

(1) V daňovém dokladu podle § 5 odst. 2, v dokladu o prodeji podle § 5 odst. 3 nebo v dokladu o dopravě podle § 5 odst. 4 musí být uveden také kód nomenklatury minerálního oleje, kterého se doklad týká; v daňovém dokladu podle § 5 odst. 2 musí být dále uvedena množství minerálních olejů v členění podle jednotlivých sazeb spotřební daně. Pokud je místem určení čerpací stanice, musí být v dokladu o dopravě podle § 5 odst. 4 uvedeno její evidenční číslo, bylo-li Ministerstvem průmyslu a obchodu přiděleno.

(2) Při dopravě minerálních olejů značkovaných a barvených podle části páté nebo značkovaných podle části šesté musí být v daňovém dokladu podle § 5 odst. 2, v dokladu o prodeji podle § 5 odst. 3 nebo v dokladu o dopravě podle § 5 odst. 4 uvedeno, že tyto oleje byly označkovány a obarveny podle části páté nebo označkovány podle části šesté.

(3) Při dopravě zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. f) a g) se jejich zdanění prokazuje kromě daňového dokladu podle § 5 odst. 2, dokladu o prodeji podle § 5 odst. 3 nebo dokladu o dopravě podle § 5 odst. 4 také dokladem o zajištění daně podle § 60 odst. 10.

K § 51

1. Obecně jsou náležitosti dokladu prokazujícího zdanění, bez ohledu na to, k jakému druhu vybraného výrobku byl vydán, stanoveny v § 5 odst. 2 až 4. V tomto ustanovení jsou stanoveny další náležitosti pro doklad prokazující zdanění, které jsou specifické pouze pro minerální oleje.

K odst. 1

2. Pro jednoznačné určení, že výše spotřební daně uvedená na dokladu je stanovena správně, je rozhodující kód Kombinované nomenklatury minerálního oleje, neboli sazební zařazení minerálního oleje. Výše daně má přímou souvislost s kódem Kombinované nomenklatury. Ke konkrétnímu kódu nebo skupině kódů Kombinované nomenklatury je v § 48 přiřazena konkrétní sazba daně. Pokud je vystavován doklad prokazující zdanění podle § 5 odst. 2 jako daňový doklad, musí být údaje o množstvích minerálních olejů uvedeny v členění podle jednotlivých sazeb spotřební daně tak, aby bylo možné zkontrolovat, že uvedená spotřební daň na daňovém dokladu je vyčíslena správně. V případě vystavení dokladu o dopravě podle § 5 odst. 4 pro prokázání zdanění minerálních olejů, které jsou dopravovány na čerpací stanici, musí být uvedeno evidenční číslo této čerpací stanice, pokud jí bylo evidenční číslo přiděleno Ministerstvem průmyslu a obchodu České Republiky.

K odst. 2

3. Další údaje, kterými se odlišují doklady prokazující zdanění minerálních olejů od dokladů prokazujících zdanění jiných vybraných výrobků (líh, pivo atd.), jsou údaje o značkování a barvení minerálních olejů podle části páté nebo údaje o značkování minerálních olejů podle části šesté. Tyto údaje musí být uvedeny na dokladech prokazujících zdanění, pokud jsou minerální oleje dopravovány. Pokud jsou minerální oleje umístěny u vlastníka, nabyvatele nebo kupujícího ve skladovacích prostorách (nádrže, sudy), jsou údaje o značkování a barvení, resp. o značkování minerálních olejů uvedeny např. na certifikátech vydaných plátcem nebo prodávajícím.

K odst. 3

4. Vzhledem k tomu, že pro zkapalněné ropné plyny jsou stanoveny 3 různé sazby daně v návaznosti na jejich účel použití, je nutné i při dopravě zdaněných ropných plynů ve volném daňovém oběhu na daňovém území České republiky zajistit daň pro ty zkapalněné ropné plyny, které byly zdaněny nulovou nebo sníženou sazbou daně. Při jejich dopravě je dopravce tedy povinen předložit nejen doklad prokazující zdanění, ale i doklad o zajištění daně.

Související ustanovení:

§ 5 – prokázání zdanění vybraných výrobků, § 45 – předmět daně z minerálních olejů

§ 52

Prokázání oprávněného nabytí minerálních olejů osvobozených od daně

(1) Při prokazování oprávněného nabytí minerálních olejů osvobozených od daně podle § 6 se u minerálních olejů osvobozených od daně podle § 49 odst. 5 doklad o osvobození od daně nevyžaduje.

(2) V dokladu o osvobození od daně podle § 6 odst. 2 musí být uveden také kód nomenklatury minerálního oleje, kterého se tento doklad týká.

(3) Při dopravě minerálních olejů podle § 50 odst. 1 písm. d) se údaje uváděné v dokladu o osvobození od daně podle § 6 odst. 2 písm. a) a b) shodují.

(4) Při dopravě minerálních olejů osvobozených od daně a značkovaných a barvených podle části páté nebo značkovaných podle části šesté musí být v dokladu o osvobození podle § 6 odst. 2 uvedeno, že tyto oleje byly označkovány a obarveny podle části páté nebo označkovány podle části šesté.

K § 52

1. Obecně jsou náležitosti dokladu prokazující oprávněné nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně, bez ohledu na to, k jakému druhu vybraného výrobku byl vydán, stanoveny v § 6. V tomto ustanovení pak jsou stanoveny další náležitosti pro doklad prokazující oprávněné nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně, které jsou specifické pouze pro minerální oleje.

K odst. 1

2. V tomto odstavci je stanovena výjimka, kdy nemusí být vystaven doklad podle § 6, v souvislosti s druhem osvobození pro vybranou skupinu minerálních olejů. Jedná se o minerální oleje, které jsou osvobozeny z titulu jejich spotřeby v daňovém skladu, ve kterém byly vyrobeny nebo zpracovány při výrobě nebo zpracování jiných minerálních olejů. Jedná se tedy o spotřebu minerálních olejů přímo souvisejících s výrobou, nikoli však použitých pro pohon motorů nebo výrobu tepla.

K odst. 2

3. Povinnost uvádět kód Kombinované nomenklatury na dokladu prokazujícím oprávněné nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně má 2 přímé souvislosti se zdaněním.

4. V prvním případě, kdy jsou uživatelem skladované minerální oleje osvobozené od spotřební daně, je kód Kombinované nomenklatury nutný pro stanovení výše spotřební daně. Pokud budou uživatelem minerální oleje použity pro jiný účel, než pro které je nabyl osvobozené od daně, vznikne uživateli povinnost daň přiznat a zaplatit v souladu s § 9 odst. 3 písm. b). S odkazem na kód Kombinované nomenklatury lze určit příslušnou sazbu daně, kterou je uživatel povinen použít pro správné stanovení výše spotřební daně, kterou má přiznat a zaplatit.

5. V druhém případě, kdy jsou minerální oleje dopravovány v souladu s § 50 odst. 1, je kód Kombinované nomenklatury nutný pro stanovení výše zajištění daně pro dopravu. Zajištění daně se poskytuje ve výši daně, kterou by byl odesílatel minerálních olejů povinen přiznat a zaplatit, kdyby tyto minerální oleje nebyly osvobozeny od daně. Kód Kombinované nomenklatury je zde údajem k jednoznačnému stanovení sazby daně minerálního oleje.

K odst. 3

6. Pokud jsou minerální oleje dopravovány uživatelem z jednoho místa nakládání s minerálními oleji do jiného místa téhož uživatele, pak se údaje o odesílateli a příjemci shodují, protože se jedná o jednu a tutéž osobu. Jedná se o obdobu dokladu o dopravě prokazujícího zdanění, který je uveden v § 5 odst. 4. V tomto případě lze tento doklad charakterizovat jako doklad o dopravě, kterým se prokazuje oprávněná doprava minerálních olejů osvobozených od daně při dopravě podle § 50 odst. 1 písm. c) a d).

K odst. 4

7. Obdobně jako u dokladů prokazujících zdanění minerálních olejů, i na dokladu o osvobození pro minerální oleje musí být uveden údaj, zda jsou tyto minerální oleje značkovány a barveny, resp. že jsou tyto minerální oleje značkovány v souladu s příslušnou částí zákona.

Související ustanovení:

§ 6 – prokázání oprávněného nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 52a – povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 53 – nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně

§ 52a

Povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně

(1) Minerální oleje osvobozené od daně lze na základě pravomocného povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně rovněž prodat uživateli, který

a) je držitelem tohoto povolení, nebo

b) je oprávněn přijímat a užívat minerální oleje osvobozené od daně bez tohoto povolení.

(2) V případě, kdy dojde k nahrazení dosavadního povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně novým, lze tyto minerální oleje přijímat, užívat nebo prodávat na základě nového povolení ode dne jeho oznámení.

(3) Pro bezplatné předání odpadních olejů, které jsou předmětem daně podle § 45 odst. 1 písm. d), se použije odstavec 1 obdobně.

(4) Minerální oleje uvedené v § 45 odst. 2 písm. m), které jsou osvobozeny podle § 49 odst. 10 nebo podle § 49 odst. 16, nelze podle odstavce 1 prodat.

K § 52

1. Toto ustanovení definuje podmínky pro uplatňování osvobození od daně u minerálních olejů. Na rozdíl od ostatních skupin vybraných výrobků, jako je například líh, zákon definuje případy, kdy je možný další prodej osvobozených minerálních olejů dalšímu uživateli.

K odst. 1

2. Prodej osvobozených minerálních olejů lze uskutečňovat i mezi dvěma uživateli, přičemž přijímající uživatel v některých případech nemusí být držitelem povolení na přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně. Tyto případy jsou definovány v následujícím ustanovení v § 53 odst. 1.

K odst. 3

3. V případně odpadních olejů, které jsou osvobozeny od daně podle § 49 odst. 1, lze mezi uživateli předávat obdobně, jako by se jednalo o jakékoli jiné minerální oleje osvobozené od daně. Rozhodující je, zda musí být oba uživatelé držiteli povolení k přijímání minerálních olejů osvobozených od daně. Uživatel, který je původcem odpadních olejů, může předávat tyto odpadní oleje osvobozené od daně dalšímu uživateli bez příslušného povolení, ale jeho „produkce“ nesmí přesáhnout 10 000 litrů ročně.

K odst. 4

4. Toto ustanovení definuje případy, kde nelze realizovat prodej osvobozených minerálních olejů mezi dvěma uživateli. V případě minerálních olejů, které jsou jako předmět daně uvedeny v § 45 odst. 2 písm. m), což jsou minerální oleje získané z obnovitelných zdrojů, zákon neumožňuje jejich prodej nebo předání, pokud jsou osvobozeny v rámci tzv. pilotních projektů (§ 49 odst. 10 a 16). Minerální oleje osvobozené od daně podle § 49 odst. 10 a 16, přijímané a užívané v rámci pilotních projektů tak může uživatel nabývat pouze u plátce (provozovatel daňového skladu, oprávněný příjemce nebo dovozce).

Související ustanovení:

§ 6 – prokázání oprávněného nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 53 – nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně

§ 53

Nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně

(1) Minerální oleje osvobozené od daně podle § 49 odst. 5, 6, 8, 13 až 15 a § 63 lze přijímat a užívat bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, pokud nejsou přijímány za účelem dalšího prodeje.

(2) Provozovatel daňového skladu je oprávněn přijímat a užívat bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně

a) odpadní oleje osvobozené od daně podle § 49 odst. 1,

b) minerální oleje osvobozené od daně podle § 49 odst. 1, pokud je přijímá z důvodů uvedených v § 50 odst. 1 písm. f).

(3) Uživatel je oprávněn prodávat nebo předávat odpadní oleje uvedené v § 45 odst. 1 písm. d) v množství menším než 10 000 l za 1 kalendářní rok bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, pokud tyto oleje sám vyrobil nebo vznikly při jeho činnosti.

(4) Minerální oleje osvobozené od daně podle § 49 odst. 1 v jednotkovém balení o obsahu nejvýše 20 litrů lze v rámci podnikatelské činnosti přijímat a prodávat bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně pouze za účelem jejich prodeje konečnému spotřebiteli.

(5) Konečný spotřebitel je oprávněn přijímat bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně minerální oleje osvobozené od daně

a) podle § 49 odst. 1 v jednotkovém balení o obsahu nejvýše 20 litrů mimo rámec své podnikatelské činnosti,

b) podle § 49 odst. 13 až 15, které na čerpacích stanicích plní do běžné nádrže motorových dopravních prostředků.

(6) Minerální oleje osvobozené od daně podle § 49 odst. 1 určené k použití nebo používané jako vzorky k laboratorním účelům lze přijímat a užívat bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně.

K § 53

1. Podmínky pro nabývání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně jsou upraveny v obecné části zákona v ustanovení, které se týká uplatnění nároku na osvobození od daně, a v ustanovení, které upravuje povolovací řízení pro vydání povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

2. V tomto ustanovení jsou stanoveny další podmínky pro přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně.

K odst. 1

3. Na rozdíl od ostatních předmětů daně je u minerálních olejů osvobozených od daně umožněn prodej i mezi dvěma uživateli. Obecně platí, že uživatel prokazuje svůj oprávněný nárok povolením k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně. Odchylně od obecného ustanovení je v tomto odstavci definováno, že minerální oleje osvobozené od daně může nabývat i uživatel, který není držitelem zvláštního povolení. V následujících odstavcích je pak stanoveno, pro které účely osvobození od daně z minerálních olejů lze osvobozené minerální oleje přijímat a užívat bez zvláštního povolení.

4. Ačkoli v některých případech zákon umožňuje nabývat osvobozené minerální oleje bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, povinnost uplatnit nárok na osvobození písemně u plátce nebo uživatele nezaniká (zůstává).

5. V tomto odstavci je taxativně stanoveno, u kterých typů osvobození od daně může uživatel přijímat a užívat minerální oleje osvobozené od daně bez zvláštního povolení. V těchto případech je uživatel konečným spotřebitelem osvobozených minerálních olejů.

6. Tato úprava byla do zákona zavedena na základě poznatků z praxe. Jedná se zejména o osvobození minerálních olejů určených jako letecké pohonné hmoty. V mnoha případech jsou konečnými příjemci zahraniční letecké společnosti. Plnění nádrží letadel podléhá přísné kontrole z hlediska bezpečnostního, ale i z pohledu evidence podle jiných předpisů, takže riziko zneužití osvobozených leteckých pohonných hmot u konečných uživatelů je minimální.

7. Obdobně lze nahlížet i na plnění lodí pohonnými hmotami. Konečnými příjemci jsou v tomto případě provozovatelé lodní přepravy osob a zboží, kteří přijímají a užívají osvobozené minerální oleje určené jako pohonné hmoty pro plavbu. Riziko zneužití osvobozených minerálních olejů je navíc minimalizováno barvením a značkováním těchto minerálních olejů.

8. Osvobození definované v § 49 odst. 13 až 15 se vztahuje na minerální oleje z obnovitelných zdrojů (biomasy). Tyto minerální oleje jsou osvobozeny pouze pro pohon motorů, nikoli pro výrobu tepla. Konečným uživatelem je pak osoba, která tyto minerální oleje nakupuje na čerpací stanici jako pohonnou hmotu do běžné nádrže dopravního prostředku a spotřebovává je v souvislosti s provozem tohoto dopravního prostředku (vozidla). Riziko zneužití těchto minerálních olejů konečným uživatelem je pak minimální.

K odst. 2

9. Provozovateli daňového skladu je umožněno, aby přijímal odpadní oleje osvobozené podle § 49 odst. 1 do daňového skladu bez zvláštního povolení. Dále je provozovateli daňového skladu umožněno, aby bez povolení podle § 13 přijímal osvobozené minerální oleje, které původně uvedl do volného daňového oběhu pro uživatele z důvodu vypořádání vad těchto minerálních olejů, z důvodu jejich nepřevzetí uživatelem nebo z důvodu jejich přepracování v daňovém skladu v důsledku jejich znečištění nebo nezáměrného smíchání.

K odst. 3

10. Pro odpadní oleje vzhledem k jejich charakteru vzniku a možnostem jejich dalšího použití jsou v těchto ustanoveních nastaveny mírnější podmínky pro jejich nakládání. Osoby, které v rámci své činnosti vyrobily odpadní oleje, nemusí být držiteli povolení k provozování daňového skladu, protože podle § 59 odst. 1 nelze na kódy Kombinované nomenklatury 2710 91 00 a 2710 99 00 uplatnit při jejich vzniku (výrobě) režim podmíněného osvobození od daně. Jedná se z pohledu zákona o legální výrobu vybraného výrobku mimo daňový sklad.

11. Do zákonem stanoveného limitu objemu takto získaných (vyrobených) odpadních olejů nemusí být uživatel ani držitelem zvláštního povolení. Pokud by se jednalo o uživatele, který odpadní oleje nabývá nebo nakupuje od jiného uživatele a předává nebo prodává je jinému uživateli, neplatí žádný množstevní limit a zákon požaduje, aby uživatel byl držitelem zvláštního povolení.

K odst. 4

12. Určité ulehčení je nastaveno pro osoby nakládající s minerálními oleji, které jsou osvobozeny od daně, protože jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro jiné účely než pohon motorů nebo pro výrobu tepla a zároveň jsou baleny v jednotkovém balení nejvýše 20 litrů.

13. První skupinu osob, kterých se týká toto ulehčení, tvoří právnické nebo fyzické osoby, které nabývají minerální oleje výhradně za účelem jejich prodeje konečným spotřebitelům. V tomto případě se jedná o osobu, která je uživatelem, jež je nabývá bez zvláštního povolení, ale v rámci své podnikatelské činnosti (nákup za účelem dalšího prodeje). Předmětem tohoto obchodu jsou například složená ředidla a rozpouštědla na bázi petroleje, aromatické lampové oleje, tekuté podpalovače apod.

K odst. 5

14. Minerální oleje, které jsou osvobozeny od daně podle § 49 odst. 1, protože jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro jiné účely než pohon motorů nebo pro výrobu tepla a zároveň jsou baleny v jednotkovém balení nejvýše 20 litrů, může koncový spotřebitel přijímat opět bez povolení podle § 13, pokud přijímá tyto minerální oleje mimo rámec své podnikatelské činnosti. Může se tedy jednat jak o nepodnikající fyzickou osobu, tak o právnickou osobu nebo fyzickou osobu podnikatele.

15. Další zjednodušení při přijímání minerálních olejů osvobozených od daně se týká minerálních olejů získaných z obnovitelných zdrojů. Osoba, která přijímá pohonné hmoty typu zkapalněný bioplyn, FAME nebo rostlinné oleje do běžné nádrže dopravního prostředku, přijímá tyto druhy minerálních olejů bez nutnosti být držitelem povolení podle § 13, ačkoli je podle zákona uživatelem.

K odst. 6

16. Zvláštní postavení mají minerální oleje, které jsou odebírány v daňových skladech nebo u uživatelů jako vzorky k laboratorním účelům. V případě daňového skladu jsou minerální oleje odebrané jako vzorky k analýze uvedeny do volného daňového oběhu. Protože je lze osvobodit od daně podle § 49 odst. 1 (jsou použity k jiným účelům než je pohon motorů nebo výroba tepla), nevzniká u nich provozovateli povinnost daň přiznat a zaplatit. Zároveň osoba, která vzorky minerálních olejů odebírá, je uživatelem bez povinnosti být držitelem zvláštního povolení. Vzorky minerálních olejů může k analýze odebírat nejenom sám provozovatel daňového skladu za účelem zjištění kvality vyráběných a skladovaných minerálních olejů, ale i kontrolní orgány, jako jsou celní úřady nebo Česká obchodní inspekce.

17. Pokud jsou vzorky minerálních olejů odebírány u uživatele, jsou minerální oleje použity pro jiný účel, než pro který byly uživatelem přijaty osvobozené od daně. Protože pro tento účel použití zákon nevyžaduje, aby byl uživatel držitelem zvláštního povolení, nevznikne uživateli v souvislosti s odebráním vzorků minerálních olejů k laboratorním účelům povinnost daň přiznat a zaplatit. Osobou, která vzorky odebírá, je nejenom osoba uživatele, který přijímá a užívá osvobozené minerální oleje, ale i kontrolní orgány, jak je tomu v případě daňových skladů.

Související ustanovení:

§ 11 – osvobození od daně, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 52a – povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně

§ 53a

Evidence minerálních olejů osvobozených od daně

Povinnost vést evidenci podle § 40 se nevztahuje na případy uvedené v § 53 odst. 1 až 4, s výjimkou uživatelů, kteří přijímají a užívají minerální oleje podle § 53 odst. 1 v množství větším než 10 000 l za jeden kalendářní rok.

K § 53a

1. Zákon umožňuje, aby uživatelé, kteří mohou přijímat a užívat minerální oleje osvobozené od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, nemuseli vést evidenci těchto minerálních olejů. Pokud ale správce daně zjistí, že uživatel nakládá s osvobozenými minerálními oleji v rozporu se zákonem, může uložit uživateli povinnost vést evidenci obdobnou jako v § 40 formou záznamní povinnosti.

2. Výjimku tvoří uživatelé, kteří také pouze přijímají a užívají minerální oleje bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, ale objem takto přijímaných minerálních olejů přesáhne 10 000 litrů za rok. Jedná se například o uživatele, kteří přijímají minerální oleje osvobozené k výrobě tepla nebo jako pohonné hmoty pro plavby po vodách na daňovém území České republiky, nebo o uživatele, kteří přijímají osvobozené minerální oleje určené jako letecké pohonné hmoty pro leteckou dopravu a letecké práce.

Související ustanovení:

§ 40 – evidence vedená uživatelem, § 52a – povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně, § 53 – nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně

§ 54

Vracení daně z minerálních olejů plátci

(1) Nárok na vrácení daně uplatňuje plátce způsobem stanoveným v § 14 odst. 5 a ve lhůtě stanovené v § 16. Jestliže v této lhůtě nebyl nárok na vrácení daně uplatněn, ačkoliv uplatněn být mohl, nárok na vrácení daně zaniká a tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v předešlý stav.

(2) Nárok na vrácení daně vzniká provozovateli daňového skladu

a) dnem, kdy přijme k přepracování nebo úpravě zdaněné minerální oleje znečištěné nebo nezáměrně smíšené,

b) dnem přijetí zdaněných minerálních olejů, které vstupují jako materiál do vyráběných nebo zpracovávaných minerálních olejů,

c) dnem přijetí zdaněných minerálních olejů určených pro technologické účely přímo související s výrobou,

d) dnem, kdy přijme zdaněné minerální oleje, které uvedl do volného daňového oběhu a u nichž ještě nedošlo k jejich prodeji, a to nejpozději druhý pracovní den po dni jejich uvedení do volného daňového oběhu;

uvedené minerální oleje jsou těmito dny opětovně uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně.

(3) U zdaněných minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 2 písm. l) vzniká plátci nárok na vrácení daně dnem jejich uvedení do volného daňového oběhu za účelem pohonu motorů na daňovém území České republiky. Daň se vrací ve výši odpovídající dani vypočtené z množství lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného splňujícího kritéria udržitelnosti biopaliv a lihu kvasného bezvodého obecně denaturovaného35) splňujícího kritéria udržitelnosti biopaliv obsaženého v minerálním oleji.

35) § 13 odst. 3 zákona č. 61/1997 Sb., o lihu a o změně a doplnění zákona č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů, a zákona České národní rady č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních, ve znění pozdějších předpisů, (zákon o lihu).

K § 54

1. Toto ustanovení upravuje další případy, kdy plátce může uplatnit nárok na vrácení spotřební daně, ale pouze z minerálních olejů.

K odst. 1

2. Tak, jak jsou stanoveny podmínky pro způsob a lhůty pro uplatnění nároku na vrácení daně podle § 14, postupuje plátce obdobně v případech, kdy uplatňuje nárok na vrácení daně z minerálních olejů podle odstavce 2 tohoto ustanovení. Nárok uplatňuje v podaném daňovém přiznání podle § 18 ve lhůtě stanovené v § 16, tedy nejdříve v daňovém přiznání podaném do 25. dne po skončení zdaňovacího období, ve kterém nárok na vrácení daně plátci vznikl, nejpozději však do 6 měsíců ode dne, kdy mohl být nárok uplatněn poprvé.

K odst. 2

3. V odstavci jsou popsány jednotlivé případy, kdy plátci (provozovateli daňového skladu) vzniká nárok na vrácení spotřební daně. V prvním případě jsou popsány situace z praxe, kdy může dojít ke znečištění minerálních olejů, nejčastěji pohonných hmot, pevnými nečistotami nebo vodou. Takto znehodnocené pohonné hmoty už svou kvalitou nesplňují požadavky na jakostní parametry stanovené příslušnými technickými normami (například ČSN EN 229 nebo ČSN EN 590), a tudíž je nelze dále prodávat na čerpacích stanicích nebo je distribuovat na čerpacích stanicích.

4. Toto ustanovení umožňuje tyto minerální oleje přepracovat v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně na plnohodnotné minerální oleje. Obdobně se postupuje v případech, kdy dojde k nezáměrnému smíšení minerálních olejů. Lidskou chybou může na čerpací stanici dojít ke stočení motorové nafty do skladovací nádrže s motorovým benzinem a naopak. Vzniklou směs lze tedy přijmout do daňového skladu a přepracovat na minerální olej, který lze pak dále použít.

5. Dalším případem, kdy může dojít k nezáměrnému smíšení minerálních olejů, je smíšení neznačkované a nebarvené motorové nafty a značkovaného a barveného topného oleje. V obou případech subjekt používá z pohledu předmětu daně těžký plynový olej, ale v prvním případě jako pohonnou hmotu a v druhém případě jako palivo pro výrobu tepla. Vzniklou směs nelze legálně použít pro pohon motorů, neboť by došlo k porušení zákona ve věci barvení a značkování. Směs by bylo možné použít pro výrobu tepla, ale subjekt by nemohl uplatnit nárok na vrácení daně podle § 56, protože topný olej by nebyl značkován a barven v souladu s částí čtvrtou zákona.

6. Řešením tedy je tuto směs přijmout do daňového skladu a v režimu podmíněného osvobození od daně přepracovat. Přepracování by spočívalo v dobarvení a označkování celého objemu vzniklé směsi v souladu s částí čtvrtou zákona, a pak ji uvést do volného daňového oběhu jako značkovaný a barvený těžký plynový olej pro výrobu tepla.

7. Ve druhém případě, kdy lze minerální oleje opětovně uvést do režimu podmíněného osvobození od daně, vstupují minerální oleje do výrobního nebo zpracovatelského procesu. V praxi to znamená, že provozovatel daňového skladu, který vyrábí pohonnou hmotu, tzv. směsnou naftu [§ 45 odst. 2 písm. c)], může z nedostatku možností nebo z důvodu lepších finančních podmínek přijímat zdaněnou motorovou naftu [§ 45 odst. 1 písm. b)], která je jednou ze dvou hlavních komponent pro výrobu směsné nafty. Druhou komponentou jsou MEŘO a dále to jsou aditiva a jiné přísady pro zlepšení nebo udržení kvality vyráběné pohonné hmoty.

8. Protože motorová nafta vstupuje do výroby jiného minerálního oleje, je dnem přijetí opětovně uvedena do režimu podmíněného osvobození od daně a provozovatel daňového skladu může uplatnit nárok na vrácení daně z takto přijaté motorové nafty. Při uvedení směsné nafty do volného daňového oběhu se pak zdaňuje výsledný produkt.

9. Ve třetím případě je provozovateli daňového skladu umožněno nakupovat a přijímat již zdaněné minerální oleje, které použije pro technologické účely přímo spjaté s výrobou. Jedná se například o technologické kapaliny a náplně potřebné k provozu technologických zařízení, ve kterých jsou vyráběny minerální oleje (chladicí kapaliny, mazací oleje apod.). Mezi technologické účely přímo související s výrobou se nezahrnuje výroba tepla ani spotřeba minerálních olejů pro pohon motorů.

10. Ve čtvrtém případě je provozovateli daňového skladu umožněno přijmout zpět do daňového skladu zdaněné minerální oleje, které uvedl do volného daňového oběhu, a opětovně je uvést do režimu podmíněného osvobození od daně. Musí být však splněny obě dvě následující podmínky. Nedošlo k prodeji těchto minerálních olejů a k opětovnému uvedení do režimu podmíněného osvobození od daně musí dojít nejpozději druhý pracovní den po dni jejich uvedení do volného daňového oběhu. V praxi se stává, že na základě obchodních ujednání jsou pro dopravu ve volném daňovém oběhu uvedeny do volného daňového oběhu pohonné hmoty, tyto pohonné hmoty jsou stočeny do automobilových nebo železničních cisteren, ale z jakéhokoli důvodu nedojde k samotnému prodeji a objednávka je ze strany nabyvatele stornována. Absencí uvedeného ustanovení by provozovatel daňového skladu ztratil možnost tyto minerální oleje skladovat v daňovém skladu. Obecně by pro tyto stornované objemy pohonných hmot (minerálních olejů) musel každý provozovatel vyčlenit skladovací nádrže (prostory), které by byly mimo daňový sklad.

K odst. 3

11. V souvislosti s notifikací Programu na podporu biopaliv jsou daňově zvýhodněny minerální oleje ve směsi s vysokým obsahem biopaliva. Jedním ze způsobů, jak takovou směs daňově zvýhodnit, je umožnit vrácení spotřební daně. V tomto ustanovení je tedy umožněno plátci vrátit poměrnou část spotřební daně z minerálních olejů na líh, který je obsažen v pohonné hmotě definované jako předmět daně v § 45 odst. 2 písm. l), ale za podmínky, že líh obsažený v této směsi splňuje kritéria udržitelnosti biopaliv. Jedná se o jiný způsob daňového zvýhodnění, než je přímé osvobození biopaliva ve směsi.

12. Definovaná směs sestává z proměnlivého poměru benzinu a lihu kvasného bezvodého zvláštně denaturovaného nebo lihu kvasného obecně denaturovaného. Obsah lihu se pohybuje od 70 do 85 % objemových lihu. Aby bylo zajištěno, že při daňovém zvýhodnění směsi s vysokým obsahem biopaliva bude minerální olej vždy zdaněn v plné výši, byla pro daňové zvýhodnění zvolena forma vrácení daně, nikoli forma stanovení snížené sazby daně. Tím, že se vrací daň na skutečné množství lihu obsaženého ve směsi, je líh ve směsi daňově zvýhodněn v plné výši, ale minerální olej ve směsi zůstává zdaněn v plné výši.

13. Plátce, který může uplatnit nárok na vrácení, je v těchto případech provozovatel daňového skladu (§ 20), oprávněný příjemce (§ 22 nebo 23), příjemce (§ 29) a dovozce, který dováží minerální oleje (§ 34 odst. 1). Vyjma dovozce, plátcům, kteří uvedou na daňovém území České republiky do volného daňového oběhu minerální olej uvedený v § 45 odst. 2 písm. l), vznikne povinnost daň přiznat a zaplatit. Ve stejný okamžik jim také vzniká nárok na vrácení daně podle tohoto ustanovení. Vzhledem ke lhůtám stanoveným pro přiznání a zaplacení daně a pro uplatnění nároku mohou obě daňové záležitosti administrovat v jednom daňovém přiznání.

14. U dovozce je situace jiná. Protože při dovozu minerálních olejů po propuštění do volného oběhu nejsou minerální oleje uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně, je vyměřen celní dluh, který zahrnuje i spotřební daň a splatnost celního dluhu, která se řídí celními předpisy a činí 10 dní od vydání rozhodnutí o vyměření celního dluhu.

15. Celní prohlášení plní formu daňového přiznání v souvislosti s přiznáním daně z dovážených minerálních olejů. Nárok na vrácení daně pak dovozce uplatňuje stejně jako ostatní plátci, tedy podáním daňového přiznání podle § 18 ve lhůtě stanovené v § 16, tedy nejdříve do 25. dne po skončení zdaňovacího období, ve kterém nárok na vrácení daně plátci vznikl, nejpozději však do 6 měsíců ode dne, kdy mohl být nárok uplatněn poprvé.

Související ustanovení:

§ 16 – zánik nároku na vrácení daně, § 17 – zdaňovací období, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 34 – dovoz vybraných výrobků

Evropské právní předpisy:

čl. 16 směrnice 2003/96/ES

§ 55

Vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje v mineralogických postupech a metalurgických procesech

(1) Nárok na vrácení daně vzniká osobě, která nakoupila za cenu včetně daně, vyrobila pro vlastní spotřebu nebo přijala v režimu podmíněného osvobození od daně minerální oleje uvedené v § 45 odst. 1, 2, 3 nebo 6 a prokazatelně tyto minerální oleje použila k mineralogickým postupům nebo v metalurgických procesech; to se nevztahuje na osobu, které byla vrácena daň podle § 15, 15a, 56 nebo 56a.

(2) U minerálních olejů podle odstavce 1, které jsou předmětem značkování a barvení vybraných minerálních olejů, vzniká nárok na vrácení daně pouze tehdy, pokud tyto minerální oleje byly prokazatelně označkovány a obarveny podle části páté. U minerálních olejů podle odstavce 1, které jsou předmětem značkování některých dalších minerálních olejů, vzniká nárok na vrácení daně pouze tehdy, pokud tyto minerální oleje byly prokazatelně označkovány podle části šesté.

(3) Osoba, které vzniká nárok na vrácení daně podle odstavce 1, má pro tento účel postavení daňového subjektu bez povinnosti se registrovat.

(4) Nárok na vrácení daně vzniká dnem spotřeby minerálních olejů v mineralogických postupech nebo metalurgických procesech.

(5) Daň se vrací ve výši daně, která byla zahrnuta do ceny minerálních olejů nebo která odpovídá výši daně připadající na minerální oleje vyrobené nebo přijaté v režimu podmíněného osvobození od daně.

(6) Nárok na vrácení daně se prokazuje daňovým dokladem nebo dokladem o prodeji a evidencí o nákupu a spotřebě. Při uplatnění nároku na vrácení daně je osoba povinna prokázat, že minerální oleje, které byly použity podle odstavce 1, již nelze dále použít pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí podle § 45 odst. 2. V případě, kdy osoba použije k mineralogickým postupům nebo v metalurgických procesech minerální oleje, které sama vyrobila nebo obarvila a označkovala v daňovém skladu, prokazuje se nárok na vrácení daně interním dokladem.

(7) Na dokladu o prodeji, který je na žádost prodávající povinen vystavit nejpozději následující pracovní den po dni podání žádosti, musí být uvedeny tyto náležitosti:

a) obchodní firma nebo jméno, sídlo nebo místo pobytu a daňové identifikační číslo nebo datum narození prodávajícího,

b) obchodní firma nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo kupujícího,

c) množství minerálních olejů v jednotkách podle § 47 odst. 1, jejich obchodní označení a kód nomenklatury,

d) sazba spotřební daně platná v den uvedení minerálních olejů do volného daňového oběhu,

e) výše spotřební daně celkem,

f) datum vystavení dokladu o prodeji,

g) číslo dokladu o prodeji.

(8) Na interním dokladu musí být uvedeny tyto náležitosti:

a) obchodní firma nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo výrobce,

b) množství minerálních olejů v jednotkách podle § 47 odst. 1, jejich obchodní označení a kód nomenklatury,

c) sazba spotřební daně platná v den uvedení minerálních olejů do volného daňového oběhu,

d) výše spotřební daně celkem,

e) datum vystavení interního dokladu,

f) číslo interního dokladu.

(9) Nárok na vrácení daně lze uplatnit v daňovém přiznání poprvé do 25. dne měsíce následujícího po měsíci, ve kterém nárok na vrácení daně vznikl, nejpozději však do 6 měsíců ode dne, kdy mohl být nárok uplatněn poprvé. Jestliže v této lhůtě nebyl nárok na vrácení daně uplatněn, nárok na vrácení daně zaniká a tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v předešlý stav. Vznikne-li vyměřením nároku na vrácení daně vratitelný přeplatek, vrátí se bez žádosti do 30 kalendářních dní ode dne následujícího po jeho vzniku.

(10) Dodatečné daňové přiznání na zvýšení nároku na vrácení daně lze podat nejpozději do 6 měsíců ode dne, kdy nárok na vrácení daně mohl být naposledy uplatněn. Pokud v této lhůtě nebylo dodatečné daňové přiznání podáno, nárok na vrácení daně zaniká a tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v předešlý stav.

K § 55

1. Ustanovení o použití minerálních olejů pro mineralogické postupy nebo metalurgické procesy a následného uplatnění nároku navrácení daně z těchto olejů bylo do zákona zakomponováno v souvislosti s úpravou § 49, který se týká osvobození od daně z minerálních olejů, a dále také z důvodu harmonizace zákona s částí směrnice 2003/96/ES, která upravuje daňové zvýhodnění minerálních olejů nebo stanovuje, že se na některé účely použití vybrané skupiny minerálních olejů tato směrnice 2003/96/ES nevztahuje.

K odst. 1

2. V tomto odstavci jsou definovány osoby, kterým může vzniknout nárok na vrácení daně, skupiny minerálních olejů, na které lze uplatnit nárok na vrácení daně, a dále výjimky, kdy nárok již uplatnit nelze.

3. Minerální oleje, na které lze uplatnit vrácení daně podle odst. 1 tohoto ustanovení, pokud budou prokazatelně použity pro mineralogické postupy nebo metalurgické procesy, lze rozdělit do 4 skupin.

4. První skupinu tvoří minerální oleje uvedené v § 45 odst. 1 zákona o spotřebních daních. Mezi ně patří těžké plynové oleje uvedené pod kódy Kombinované nomenklatury 2710 19 41, 2710 19 45 a 2710 19 49, které podle části čtvrté podléhají barvení a značkování. Pro vznik nároku na vrácení daně musí být mimo jiné splněna podmínka, že tyto minerální oleje jsou barveny a značkovány podle části páté zákona. Povinnost barvení a značkování minerálních olejů uvedených v tomto odstavci vyplývá ze směrnice 95/60/ES o daňovém značení plynových olejů a petroleje.

5. Druhou skupinu tvoří minerální oleje uvedené v § 45 odst. 2 zákona o spotřebních daních. Vzhledem k tomu, že v tomto ustanovení je existence předmětu daně vázán i na účel použití, je rozhodující, pro jaký účel byly směsi minerálních olejů původně nakoupeny, zda tedy byly nakoupeny s daní, či nikoli. V § 45 odst. 2 jsou pod písme-ny a) až e) a h) až j) uvedeny směsi minerálních olejů, které jsou předmětem daně podle tohoto ustanovení vždy, bez ohledu na definovaný účel použití, a tedy podléhají dani vždy. Z tohoto důvodu budou podléhat zdanění i v případě, že bude deklarován jejich účel použití pro mineralogické postupy nebo metalurgické procesy.

6. Oproti tomu směsi definované pod písmeny f), g) a k) až n) jsou předmětem daně podle tohoto ustanovení pouze tehdy, jsou-li určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů, v případě směsi uvedené pod písmenem f) i pro výrobu tepla. Pokud budeme mít směs minerálního oleje, která složením odpovídá definici uvedené pod některým písmenem f), g) nebo k) až n), ale deklarovaný účel použití bude pro mineralogické postupy nebo metalurgické procesy, pak tato směs nebude spadat pod předmět daně a nebude zatížena spotřební daní. V daném případě pak subjekt nebude moci uplatnit nárok na vrácení daně, přestože takové směsi pro uvedený účel skutečně spotřeboval. Nárok totiž lze uplatnit pouze u minerálních olejů zdaněných.

7. Třetí skupinu tvoří minerální oleje uvedené v § 45 odst. 3 zákona o spotřebních daních a jsou definovány pomocí kódů Kombinované nomenklatury. V některých případech, jedná se o výrobky uvedené pod kódy Kombinované nomenklatury 1507 až 1518, 2905 11 00 a 3824 90 99, jsou výrobky považovány za minerální oleje a jsou předmětem daně pouze tehdy, pokud jsou určeny pro pohon motorů, pro výrobu tepla, nebo pro výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2 zákona. U všech výrobků ale vzniká stejně povinnost daň přiznat a zaplatit, a to v souvislosti s uvedením do volného daňového oběhu, jsou-li určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu uvedených v § 45 odst. 2 zákona.

8. V praxi tedy může dojít k následujícím situacím. Výrobek, který spadá pod některý z kódů Kombinované nomenklatury uvedených v § 45 odst. 3, je určen k použití pro mineralogické postupy nebo metalurgické procesy. V takovém případě se nebude jednat o vybraný výrobek, který by spadal do předmětu daně v § 45 odst. 3, a nebude zatížen spotřební daní. Při deklarovaném použití pak nemůže vzniknout nárok na vrácení daně, přestože budou pro tento účel spotřebovány. Nárok by mohl vzniknout pouze tehdy, pokud by daný výrobek byl zatížen spotřební daní, protože by byl primárně určen k použití, nebo nakoupen pro pohon motorů, výrobu tepla, nebo výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2 zákona o spotřebních daních, ale následně by byl použit pro mineralogické postupy nebo metalurgické procesy. V tomto případě by se jednalo o zdaněný výrobek a po jeho spotřebě pro výše uvedený účel by nárok na vrácení mohl vzniknout.

9. Poslední skupinu pak tvoří minerální oleje definované v § 45 odst. 6 zákona o spotřebních daních, které jsou předmětem daně z minerálních olejů, pokud jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro výrobu tepla, a které jsou zařazovány pod kódy nomenklatury 2701 až 2715. Pokud vyloučíme výjimky, na které se toto ustanovení nevztahuje, zjistíme, že tuto skupinu pak tvoří výrobky dvou čísel 2703 a 2712. Vzhledem k podmínce, kdy jsou tyto výrobky předmětem daně z minerálních olejů a kdy u nich vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit, bude u nich uplatňován obdobný postup při zjišťování, zda u nich vznikl nárok navrácení daně či nikoli, při použití pro mineralogické postupy nebo metalurgické procesy, jako je tomu u předchozí skupiny minerálních olejů (§ 45 odst. 3 zákona o spotřebních daních).

10. Osoby, kterým může nárok vzniknout, lze rozdělit do několika skupin podle způsobu nabytí minerálních olejů. První skupinu tvoří osoby, které minerální oleje nakupují ve volném daňovém oběhu za cenu včetně spotřební daně. K prokázání jejich zdanění je těmto osobám vystaven buď daňový doklad podle § 5 odst. 2, nebo doklad o prodeji podle § 5 odst. 3.

11. Druhou skupinu tvoří osoby, které vyrobily minerální oleje pro svou vlastní spotřebu. Vzhledem k tomu, že podmínky výroby minerálních olejů jsou stanoveny v § 19 odst. 3 a v případě minerálních olejů pak ještě v § 59 odst. 1, je třeba rozlišovat, o jaký konkrétní minerální olej se bude jednat, to znamená, zda se při jeho výrobě bude uplatňovat režim podmíněného osvobození od daně. Pokud bude osoba vyrábět minerální oleje definované v odstavci 1, pak tyto minerální oleje musí být vyráběny v daňovém skladu, a osobou, která bude moci uplatňovat nárok na vrácení daně, bude provozovatel daňového skladu, za předpokladu, že před vlastní spotřebou tyto minerální oleje obarví a označkuje, resp. označkuje, protože jí tuto povinnost ukládá zákon v části páté, resp. šesté. V případě minerálních olejů definovaných v § 45 odst. 3 a 6 zákona bude osobou, která bude uplatňovat nárok na vrácení daně, buď provozovatel daňového skladu, nebo výrobce, který legálně vyrábí minerální oleje mimo režim podmíněného osvobození od daně.

12. Třetí skupinu tvoří osoby, které minerální oleje přijaly v režimu podmíněného osvobození od daně. Jedná se tedy o provozovatele daňových skladů a oprávněné příjemce, jak pro opakované přijímání, tak pro jednorázové přijetí. V případě provozovatelů daňových skladů je možné, aby přijali minerální oleje nebarvené a neznačkované, pokud jsou schopni zajistit, aby před jejich spotřebou pro mineralogické postupy nebo metalurgické procesy (tedy před jejich uvedením do volného daňového oběhu), byly tyto minerální oleje řádně barveny a značkovány podle části páté zákona, resp. značkovány podle části šesté zákona. U oprávněných příjemců tato možnost není. Ačkoli mohou přijímat oleje v režimu podmíněného osvobození od daně, mohou přijmout pouze minerální oleje barvené a značkované, resp. značkované, pokud tyto minerální oleje těmto povinnostem podléhají.

13. Poslední skupinu pak tvoří osoby, které minerální oleje pro mineralogické postupy nebo metalurgické procesy dovezly ze třetí země nebo dopravily z jiného členského státu, kde byly tyto minerální oleje propuštěny do volného daňového oběhu. V jejich případě se zdanění prokáže rozhodnutím o propuštění minerálních olejů do celního režimu volného oběhu (dovoz) nebo podáním daňového přiznání v souvislosti se vznikem povinnosti daň přiznat a zaplatit podle § 9 odst. 3 písm. g) zákona (doprava vybraných výrobků podle § 29 zákona o spotřebních daních). Jedná se o osoby, které minerální oleje sice nakoupily, ale ne včetně daně. Samy jsou osobami, které jsou povinny daň přiznat a zaplatit, proto nabytí minerálních olejů za cenu včetně daně prokazují odlišně od osob uvedených v první skupině.

K odst. 2

14. V tomto odstavci se jedná o zpřesnění vzniku nároku na vrácení daně z minerálních olejů, které jsou spotřebovávány v mineralogických postupech nebo metalurgických procesech. Důraz je zde kladen na splnění podmínky barvení a značkování u minerálních olejů, které této povinnosti podléhají, nebo podmínky značkování u minerálních olejů, které pro změnu podléhají povinnosti značkování podle části šesté zákona.

15. Pokud nárok na vrácení daně bude uplatňovat přímo některá z osob, které jsou uvedeny v § 134e odst. 1 a 2 nebo § 134p odst. 1 a 2, pak musí splnit podmínky barvení a značkování vybraných minerálních olejů, resp. značkování některých dalších minerálních olejů tak, jak jsou stanoveny v těchto ustanoveních. Pokud se bude jednat o provozovatele daňových skladů, kteří v režimu podmíněného osvobození od daně mohou přijmout z jiného daňového skladu v České republice nebo z daňového skladu v jiné členské zemi Evropské unie minerální oleje nebarvené a neznačkované nebo neznačkované, pak musí tento provozovatel podle části páté před uvedením do volného daňového oběhu zajistit barvení a značkování těchto minerálních olejů. Obdobně podle části šesté před uvedením do volného daňového oběhu musí tento provozovatel zajistit značkování těchto minerálních olejů. Pokud uvedení do volného oběhu znamená spotřebu minerálních olejů k mineralogickým postupům nebo v metalurgických procesech tímto provozovatelem daňového skladu, pak při splnění podmínky barvení a značkování, resp. značkování, vzniká této osobě nárok na vrácení daně.

K odst. 3

16. V obecné části, kde jsou definovány jednotlivé skupiny plátců daně, je osoba, která uplatňuje nárok na vrácení daně, povinna se zaregistrovat jako plátce daně u správce daně nejpozději do dne, kdy poprvé nárok na vrácení daně uplatnila, pokud již není jako plátce registrována. Vzhledem k tomu, že v této části zákon stanovuje výjimky pro osoby s odkazem na § 55, nemusí se osoba, která uplatňuje nárok na vrácení daně podle tohoto paragrafu, registrovat ke spotřební dani.

K odst. 4

17. V tomto ustanovení, na rozdíl od odstavce 1 a 2, je definováno, kdy vzniká nárok na vrácení daně. Nárok na vrácení daně vzniká dnem prokazatelné spotřeby minerálních olejů k mineralogickým postupům nebo v metalurgických procesech. Při posouzení zda byly minerální oleje spotřebovány k mineralogickým postupům nebo v metalurgických procesech, tedy zda vznikl nárok navrácení daně, se vychází z nařízení Komise (ES) č. 29/2002, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3037/90 o statistické klasifikaci ekonomických činností v Evropském společenství. Podle článku 2 bod 4 písmeno b) směrnice 2003/96/ES se jedná o činnosti uvedené pod kódem C23 „výroba ostatních nekovových minerálních výrobků“ a činnosti uvedené pod kódem C24 „výroba základních kovů“.

K odst. 5

18. Na rozdíl od následujícího ustanovení, kde je také upraven nárok na vrácení daně z minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 1 a 3, se u tohoto uplatňovaného nároku vrací spotřební daň v plné výši. Formou vrácení daně je dosaženo cíle definovaného v článku 2 odst. 4 směrnice 2003/96/ES, který stanovuje, že na energetické výrobky, které nejsou použity pro pohon motorů nebo jako palivo, se tato směrnice 2003/96/ES nepoužije.

19. Zákon pro dosažení tohoto cíle primárně zdaňuje uvedené minerální oleje základní sazbou, protože považuje jejich spotřebu v mineralogických postupech nebo v metalurgických postupech za výrobu tepla, které je specificky spotřebováno v těchto odvětvích, a po prokázání účelu použití umožňuje subjektům uplatnit nárok na vrácení celé spotřební daně. Cíle je tedy dosaženo formou vrácení daně, což je jeden ze způsobů, jak uplatňovat daňové zvýhodnění.

K odst. 6, 7 a 8

20. Pro přiznání nároku na vrácení daně, kterou uplatňuje osoba z minerálních olejů použitých k mineralogickým postupům nebo v metalurgických procesech, musí osoba prokázat oprávněnost svého nároku doklady o prodeji, dále evidencí o nákupu a spotřebě minerálních olejů. V případě osob, které minerální oleje samy vyrobily, následně obarvily a označkovaly, resp. označkovaly a spotřebovaly, nebo je přijaly, následně obarvily a označkovaly, resp. označkovaly a pak spotřebovaly, se místo dokladů o prodeji předkládají interní doklady.

21. Na rozdíl od dokladu, kterým se prokazuje zdanění, má doklad o prodeji podle odstavce 7 navíc údaj, který se týká sazby spotřební daně platné v den uvedení minerálních olejů do volného daňového oběhu.

22. Interní doklad podle odst. 8, na rozdíl od dokladu o prodeji, naopak obsahuje identifikační údaje pouze jedné osoby, a to té, která minerální oleje vyrobila, obarvila a označkovala, nebo označkovala a následně spotřebovala. I zde se uvádí sazba spotřební daně platná v den uvedení minerálních olejů do volného daňového oběhu. V mnoha případech u provozovatelů daňových skladů je to zároveň den, kdy dochází přímo ke spotřebě minerálních olejů.

K odst. 9

23. V tomto ustanovení je upraven způsob a lhůty pro uplatnění nároku na vrácení daně z minerálních olejů spotřebovaných mineralogickým postupům nebo metalurgickým procesům. Formulář daňového přiznání pro uplatnění nároku na vrácení daně podle tohoto ustanovení je specifický a nelze jej zaměnit s formulářem daňového přiznání, kterým se přiznává daň podle § 18, nebo uplatňuje nárok na vrácení daně podle § 14.

24. Lhůty pro uplatnění nároku vycházejí z obecné lhůty pro podání daňového přiznání (§ 18 odst. 1) a z obecné lhůty pro uplatnění nároku na vrácení daně (§ 16), která činí 6 měsíců ode dne, kdy mohl být nárok na vrácení daně uplatněn poprvé.

K odst. 10

25. Ustanovení o uplatnění nároku na vrácení daně z minerálních olejů umožňuje i podání dodatečného daňového přiznání na zvýšení nároku na vrácení daně. Lhůta pro podání dodatečného daňového přiznání je také 6 měsíců. Nejpozději začne tato lhůta běžet ode dne, kdy mohl být nárok na vrácení daně uplatněn naposledy.

Související ustanovení:

§ 4 – plátce daně, § 16 – zánik nároku na vrácení daně, § 17 – zdaňovací období, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů

Evropské právní předpisy:

směrnice 2003/96/ES, – směrnice 95/60/ES, – nařízení Komise (ES) č. 29/2002, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3037/90 o statistické klasifikaci ekonomických činností v Evropském společenství

§ 56

Vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro výrobu tepla

(1) Nárok na vrácení daně vzniká právnickým a fyzickým osobám, které nakoupily za cenu včetně daně, vyrobily pro vlastní spotřebu nebo přijaly v režimu podmíněného osvobození od daně minerální oleje podle § 45 odst. 1 písm. b) uvedené pod kódy nomenklatury 2710 19 41 až 2710 19 49 (dále jen „topné oleje“), které byly jimi prokazatelně použity pro výrobu tepla a které byly prokazatelně označkovány a obarveny podle části páté, pokud jsou předmětem značkování a barvení vybraných minerálních olejů. Toto ustanovení se nevztahuje na osoby, kterým byla vrácena daň z nakoupených topných olejů podle § 15, 15a nebo 55.

(2) Nárok na vrácení daně vzniká také právnickým a fyzickým osobám, které nakoupily za cenu včetně daně, vyrobily pro vlastní spotřebu nebo přijaly v režimu podmíněného osvobození od daně minerální oleje podle § 45 odst. 3 nebo ostatní benziny (dále jen „topné oleje“) a prokazatelně tyto topné oleje použily pro výrobu tepla. To se netýká minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 3, pro které je při jejich použití pro výrobu tepla stanovena podle § 48 odst. 10 stejná sazba daně jako pro minerální oleje uvedené v § 45 odst. 1 písm. c). Nárok na vrácení daně nevzniká osobám, kterým byla vrácena daň podle § 55.

(3) Nárok na vrácení daně vzniká také právnickým nebo fyzickým osobám, které obarvily a označkovaly podle části páté topné oleje uvedené v odstavci 1 nebo 2 v daňovém skladu a prokazatelně tyto topné oleje použily pro výrobu tepla.

(4) Právnické a fyzické osoby, kterým vzniká nárok na vrácení daně, mají pro tento účel postavení daňových subjektů bez povinnosti se registrovat.

(5) Nárok na vrácení daně vzniká dnem spotřeby topných olejů pro výrobu tepla.

(6) Daň se vrací ve výši daně, která byla zahrnuta do ceny nakoupených topných olejů nebo která odpovídá výši daně připadající na topné oleje vyrobené nebo přijaté v režimu podmíněného osvobození od daně, snížené o 660 Kč/1000 litrů.

(7) Nárok na vrácení daně se prokazuje dokladem o prodeji a evidencí o nákupu a spotřebě vedenou kupujícím. V případě, kdy právnické a fyzické osoby použijí pro výrobu tepla topné oleje, které samy vyrobily nebo obarvily a označkovaly v daňovém skladu, prokazuje se nárok na vrácení daně interním dokladem.

(8) Na dokladu o prodeji, který je na žádost prodávající povinen vystavit nejpozději následující pracovní den po dni podání žádosti, musí být uvedeny tyto náležitosti:

a) obchodní firma nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo prodávajícího,

b) obchodní firma nebo jméno, sídlo nebo místo pobytu a daňové identifikační číslo nebo datum narození kupujícího,

c) množství topných olejů v objemových jednotkách, jejich obchodní označení a kód nomenklatury,

d) sazba spotřební daně platná v den uvedení topných olejů do volného daňového oběhu,

e) výše spotřební daně celkem,

f) datum vystavení dokladu o prodeji,

g) číslo dokladu o prodeji.

(9) Na interním dokladu musí být uvedeny tyto náležitosti:

a) obchodní firma nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo výrobce,

b) množství topných olejů v objemových jednotkách, jejich obchodní označení a kód nomenklatury,

c) sazba spotřební daně platná v den uvedení topných olejů do volného daňového oběhu,

d) výše spotřební daně celkem,

e) datum vystavení interního dokladu,

f) číslo interního dokladu.

(10) Nárok na vrácení daně lze uplatnit v daňovém přiznání poprvé do 25. dne měsíce následujícího po měsíci, ve kterém nárok na vrácení daně vznikl, nejpozději však do 6 měsíců ode dne, kdy mohl být nárok uplatněn poprvé. Jestliže v této lhůtě nebyl nárok na vrácení daně uplatněn, nárok na vrácení daně zaniká a tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v předešlý stav. Vznikne-li vyměřením nároku na vrácení daně vratitelný přeplatek, vrátí se bez žádosti do 30 kalendářních dní ode dne následujícího po jeho vzniku.

(11) Dodatečné daňové přiznání na zvýšení nároku na vrácení daně lze podat nejpozději do 6 měsíců ode dne, kdy nárok na vrácení daně mohl být naposledy uplatněn. Pokud v této lhůtě nebylo dodatečné daňové přiznání předloženo, nárok na vrácení daně zaniká a tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v předešlý stav.

(12) Prováděcí právní předpis stanoví způsob výpočtu uplatňovaného nároku na vrácení daně a způsob a podmínky vedení evidence o nákupu a spotřebě topných olejů podle odstavců 7 až 9.

K § 56

1. Ustanovení o použití minerálních olejů pro výrobu tepla od počátku své účinnosti k 1. lednu 2004 doznalo řadu změn. Jednak to bylo sjednocení podmínek pro právnické a fyzické osoby, které byly v různém postavení (provozovatel daňového skladu, oprávněný příjemce, osoba nakupující minerální oleje už ve volném daňovém oběhu apod.), a dále definování předmětu daně, tedy skupiny minerálních olejů, u kterých lze uplatnit nárok na vrácení daně z minerálních olejů spotřebovaných pro výrobu tepla.

2. Další závažná změna souvisela s převzetím podstatné části zák. o barvení a značkování někt. uhlovodíkových paliv a maziv. V části páté zákona o spotřebních daních byly nově nastaveny podmínky barvení a značkování minerálních olejů, a v tomto ustanovení pak byly upraveny podmínky pro uplatňování nároku na vrácení daně pro provozovatele daňových skladů, kteří nevyráběli minerální oleje podléhající povinnosti barvení a značkování, ale zajišťovali splnění této povinnosti.

K odst. 1 a 2

3. Minerální oleje, na které lze uplatnit vrácení daně podle odst. 1 tohoto ustanovení, pokud budou prokazatelně použity pro výrobu tepla, jsou těžké plynové oleje uvedené pod kódy Kombinované nomenklatury 2710 19 41, 2710 19 45 a 2710 19 49. Pro vznik nároku na vrácení daně musí být mimo jiné splněna podmínka, že tyto minerální oleje jsou barveny a značkovány podle části páté zákona.

4. Povinnost barvení a značkování minerálních olejů uvedených v tomto odstavci vyplývá ze směrnice 95/60/ES o daňovém značení plynových olejů a petroleje.

5. V odst. 2 jsou, na rozdíl od předchozího ustanovení, definovány další 2 skupiny minerálních olejů, na které lze také uplatnit vrácení daně, pokud budou prokazatelně použity pro výrobu tepla.

6. První skupinu tvoří ostatní benziny, které jsou jako předmět daně uvedeny a definovány již v § 45 odst. 1 písm. a). Jedná se o minerální oleje uvedené pod kód Kombinované nomenklatury 2710 11 11, 2710 11 15, 2710 11 21 a 2710 1190.

7. Druhou skupinu tvoří minerální oleje, které jsou jako předmět daně uvedeny v § 45 odst. 3 písm. a) až k). U těchto minerálních olejů lze uplatnit nárok na vrácení daně tehdy, pokud byly tyto minerální oleje při použití pro výrobu tepla zdaněny sazbou jinou, než která se uplatňuje na minerální oleje definované v § 45 odst. 1 písm. c), tj. 472 Kč na 1 tunu. Nárok lze tedy uplatnit, pokud u nich byla uplatněna sazba daně používaná pro minerální oleje uvedené v § 45 odst. 1 písm. a) nebo b). Jedná se o sazby daně 13 710 Kč na 1 000 litrů, 12 840 Kč na 1 000 litrů a 10 950 Kč na 1 000 litrů.

8. Pro minerální oleje definované v tomto a předchozím odstavci se pak zavádí jednotná legislativní zkratka topné oleje.

9. Je zde definována skupina osob, kterým může nárok vzniknout. První skupinu tvoří osoby, které topné oleje nakupují ve volném daňovém oběhu. Topné oleje nakoupí za cenu včetně spotřební daně. K prokázání jejich zdanění je těmto osobám vystaven buď daňový doklad podle § 5 odst. 2, nebo doklad o prodeji podle § 5 odst. 3.

10. Druhou skupinu tvoří osoby, které vyrobily topné oleje pro svou vlastní spotřebu. Vzhledem k tomu, že podmínky výroby minerálních olejů jsou stanoveny v § 19 odst. 3 a v případě minerálních olejů pak ještě v § 59 odst. 1, je třeba rozlišovat, o jaký konkrétní topný olej se bude jednat. Pokud bude osoba vyrábět topné oleje definované v odstavci 1, pak tyto topné oleje musí být vyráběny v daňovém skladu a osobou, která bude moci uplatňovat nárok na vrácení daně, bude provozovatel daňového skladu, za předpokladu, že před vlastní spotřebou tyto topné oleje obarví a označkuje, protože jí tuto povinnost ukládá zákon v části páté.

11. V případě topných olejů definovaných v odstavci 2 bude osobou, která bude uplatňovat nárok na vrácení daně, buď provozovatel daňového skladu, nebo výrobce, který legálně vyrábí topné oleje mimo režim podmíněného osvobození od daně. Vše se bude odvíjet od druhu topného oleje, který bude pro svou vlastní spotřebu vyrábět, zda na něj bude uplatněn při výrobě režim podmíněného osvobození od daně či nikoli, jak to stanovuje § 59 odst. 1.

12. Třetí skupinu tvoří osoby, které topné oleje přijaly v režimu podmíněného osvobození od daně. Jedná se o provozovatele daňových skladů a oprávněné příjemce, jak pro opakované přijímání, tak pro jednorázové přijetí. V případě provozovatelů daňových skladů (lihovar, likérka, pivovar) je možné, aby přijali topné oleje nebarvené a neznačkované, pokud jsou schopni zajistit, aby před jejich spotřebou pro výrobu tepla (tedy před jejich uvedením do volného daňového oběhu), byly topné oleje řádně barveny a značkovány podle části páté zákona. U oprávněných příjemců tato možnost není. Ačkoli mohou přijímat v režimu podmíněného osvobození od daně, mohou přijmout pouze topné oleje barvené a značkované, pokud tyto topné oleje této povinnosti podléhají.

13. Ustanovení dále definují, jak tento nárok vzniká, tedy prokazatelným použitím topných olejů pro výrobu tepla. V § 44 písm. c) je zavedena legislativní zkratka pro výrobu tepla. Zákon nerozlišuje, k jakému účelu je teplo využito. Pokud budou minerální oleje spotřebovávány pro výrobu tepla, ale toto teplo nebude nijak dále využíváno (výroba páry, ohřev vody atd.), nejedná se o účel použití, na který by se vztahovalo osvobození od daně podle § 49 odst. 1, jak se často některé subjekty domnívaly a svoji domněnku o osvobozeném účelu použití minerálních opíraly právě o tvrzení, že toto teplo nespotřebovávají.

K odst. 3

14. V tomto odstavci se jedná o zpřesnění, komu také vzniká nárok na vrácení daně z topných olejů. Jedná se o provozovatele daňových skladů, kteří v režimu podmíněného osvobození od daně mohou přijmout z jiného daňového skladu v České republice nebo z daňového skladu v jiné členské zemi Evropské unie topné oleje nebarvené a neznačkované. Podle části páté před uvedením do volného daňového oběhu musí zajistit barvení a značkování těchto topných olejů. Pokud uvedení do volného oběhu znamená spotřebu topných olejů pro výrobu tepla tímto provozovatelem daňového skladu, pak při splnění podmínky barvení a značkování vzniká této osobě nárok na vrácení daně.

K odst. 4

15. V obecné části, kde jsou definovány jednotlivé skupiny plátců daně, je osoba, která uplatňuje nárok na vrácení daně, povinna se zaregistrovat jako plátce daně u správce daně nejpozději do dne, kdy poprvé nárok na vrácení daně uplatnila, pokud již není jako plátce registrována. Vzhledem k tomu, že v této části zákon stanovuje výjimky pro osoby s odkazem na § 56, nemusí se osoba, která uplatňuje nárok na vrácení daně podle tohoto paragrafu, registrovat ke spotřební dani.

K odst. 5

16. V tomto ustanovení, na rozdíl od odstavce 1 a 2, je definováno, kdy vzniká nárok na vrácení daně. Nárok na vrácení daně vzniká dnem prokazatelné spotřeby topných olejů pro výrobu tepla. V praxi to znamená, že topné oleje budou spáleny ve spalovacím zařízení (protopeny v kotli).

K odst. 6

17. Výše spotřební daně, která se vrací osobě uplatňující nárok na vrácení daně podle tohoto ustanovení, je snížena o částku 660 Kč na 1 000 litrů. Tato skutečnost vychází z Přílohy č. 1 tabulka C Směrnice, ve které jsou stanoveny minimální úrovně zdanění pro minerální oleje použité jako palivo a pro elektřinu. Pro topné oleje definované v odstavci 1 je minimální úroveň zdanění stanovena na 21 EUR na 1 000 litrů.

18. Zákon pro dosažení tohoto cíle primárně zdaňuje uvedené topné oleje základní sazbou a po prokázání účelu použití umožňuje subjektům uplatnit nárok na vrácení části spotřební daně. Cíle je tedy dosaženo formou vrácení daně, což je jeden ze způsobů, jak uplatňovat daňové zvýhodnění.

19. U ostatních topných olejů definovaných v odstavci 2 je princip konečného zdanění upraven stejně. Základní sazba daně, kterou je topný olej zdaněn, je ponížena o částku 660 Kč na 1 000 litrů. U topných olejů, které jsou primárně zdaňovány sazbou 427 Kč na 1 tunu, toto pravidlo neplatí, neboť na tyto topné oleje nelze uplatnit nárok na vrácení daně, i kdyby byly prokazatelně použity pro výrobu tepla.

K odst. 7, 8 a 9

20. Pro přiznání nároku na vrácení daně, kterou uplatňuje osoba z topných olejů použitých pro výrobu tepla, musí osoba prokázat oprávněnost svého nároku doklady o prodeji, dále evidencí o nákupu a spotřebě topných olejů. V případě osob, které topné oleje samy vyrobily a spotřebovaly nebo je přijaly a následně obarvily a označkovaly a pak spotřebovaly, se místo dokladů o prodeji předkládají interní doklady.

21. Na rozdíl od dokladu, kterým se prokazuje zdanění, obsahuje doklad o prodeji podle odst. 8 navíc údaj, který se týká sazby spotřební daně platné v den uvedení topných olejů do volného daňového oběhu.

22. Interní doklad podle odst. 9, na rozdíl od dokladu o prodeji, obsahuje identifikační údaje pouze jedné osoby, a to té, která topné oleje vyrobila, obarvila a označkovala a následně spotřebovala. I zde se uvádí sazba spotřební daně platná v den uvedení topných olejů do volného daňového oběhu. V mnoha případech u provozovatelů daňových skladů je to zároveň den, kdy dochází přímo ke spotřebě topných olejů.

K odst. 10

23. V tomto ustanovení je upraven způsob a lhůty pro uplatnění nároku na vrácení daně z topných olejů spotřebovaných pro výrobu tepla. Formulář daňového přiznání pro uplatnění nároku na vrácení daně podle tohoto ustanovení je specifický a nelze jej zaměnit s formulářem daňového přiznání, kterým se přiznává daň podle § 18, nebo uplatňuje nárok na vrácení daně podle § 14.

24. Lhůty pro uplatnění nároku na vrácení daně vycházejí z obecné lhůty pro podání daňového přiznání (§ 18 odst. 1) a z obecné lhůty pro uplatnění nároku na vrácení daně (§ 16), která činí 6 měsíců ode dne, kdy mohl být nárok na vrácení daně uplatněn poprvé.

K odst. 11

25. Ustanovení o uplatnění nároku na vrácení daně z topných olejů umožňuje i podání dodatečného daňového přiznání na zvýšení nároku na vrácení daně. Lhůta pro podání dodatečného daňového přiznání je také 6 měsíců. Tato lhůta začíná běžet nejpozději ode dne, kdy mohl být nárok na vrácení daně uplatněn naposledy.

K odst. 12

26. V tomto ustanovení je obsaženo zmocnění pro vydání prováděcího předpisu, kterým se stanoví způsob výpočtu uplatňovaného nároku na vrácení daně, způsob a podmínky vedení evidence o nákupu (resp. výroby nebo zpracování) topných olejů a o spotřebě těchto topných olejů.

27. Autorem prováděcího předpisu, kterým je v současné době vyhláška č. 413/2003 Sb., kterou se stanoví způsob výpočtu nároku na vrácení spotřební daně zaplacené v cenách některých minerálních olejů prokazatelně použitých pro výrobku tepla a způsob a podmínky vedení evidence o nákupu a spotřebě těchto výrobků, je Ministerstvo financí České republiky.

Související ustanovení:

§ 4 – plátce daně, § 16 – zánik nároku na vrácení daně, § 17 – zdaňovací období, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Související předpisy:

vyhláška č. 413/2003 Sb., kterou se stanoví způsob výpočtu nároku na vrácení spotřební daně zaplacené v cenách některých minerálních olejů prokazatelně použitých pro výrobu tepla a způsob a podmínky vedení evidence o nákupu a spotřebě těchto výrobků

Evropské právní předpisy:

směrnice 95/60/ES

§ 56a

Vracení daně z ostatních benzinů

(1) Nárok na vrácení daně vzniká právnickým a fyzickým osobám, které nakoupily za cenu včetně daně, vyrobily pro vlastní spotřebu nebo přijaly v režimu podmíněného osvobození od daně ostatní benziny a prokazatelně tyto benziny použily v rámci podnikatelské činnosti, a to jinak než pro prodej, pro pohon motorů, pro výrobu tepla nebo pro výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2. Toto ustanovení se nevztahuje na osoby, kterým byla vrácena daň z ostatních benzinů podle § 15 nebo 15a.

(2) Právnické a fyzické osoby, kterým vzniká nárok na vrácení daně, mají pro tento účel postavení daňových subjektů bez povinnosti se registrovat.

(3) Nárok na vrácení daně vzniká dnem spotřeby ostatních benzinů pro jiné účely, než je prodej, pohon motorů, výroba tepla nebo výroba směsí uvedených v § 45 odst. 2.

(4) Daň se vrací ve výši daně, která byla zahrnuta do ceny ostatních benzinů nebo která odpovídá výši daně připadající na ostatní benziny vyrobené nebo přijaté v režimu podmíněného osvobození od daně.

(5) Nárok na vrácení daně se prokazuje dokladem o prodeji a evidencí o nákupu a spotřebě. Při uplatnění nároku na vrácení daně je osoba povinna prokázat, že ostatní benziny, které byly použity podle odstavce 1, již nelze dále použít pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí podle § 45 odst. 2. V případě, kdy právnické a fyzické osoby použijí pro jiné účely, než je prodej, pohon motorů, výroba tepla nebo výroba směsí uvedených v § 45 odst. 2, ostatní benziny, které samy vyrobily nebo přijaly v režimu podmíněného osvobození od daně, prokazuje se nárok na vrácení daně interním dokladem.

(6) Na dokladu o prodeji, který je na žádost prodávající povinen vystavit nejpozději následující pracovní den po dni podání žádosti, musí být uvedeny tyto náležitosti:

a) obchodní firma nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo prodávajícího,

b) obchodní firma nebo jméno, sídlo nebo místo pobytu a daňové identifikační číslo nebo datum narození kupujícího,

c) množství ostatních benzinů v objemových jednotkách, jejich obchodní označení a kód nomenklatury,

d) sazba spotřební daně platná v den uvedení ostatních benzinů do volného daňového oběhu,

e) výše spotřební daně celkem,

f) datum vystavení dokladu o prodeji,

g) číslo dokladu o prodeji.

(7) Na interním dokladu musí být uvedeny tyto náležitosti:

a) obchodní firma nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo výrobce,

b) množství ostatních benzinů v objemových jednotkách, jejich obchodní označení a kód nomenklatury,

c) sazba spotřební daně platná v den uvedení ostatních benzinů do volného daňového oběhu,

d) výše spotřební daně celkem,

e) datum vystavení interního dokladu,

f) číslo interního dokladu.

(8) Nárok na vrácení daně lze uplatnit v daňovém přiznání poprvé do 25. dne měsíce následujícího po měsíci, ve kterém nárok na vrácení daně vznikl, nejpozději však do 6 měsíců ode dne, kdy mohl být nárok uplatněn poprvé. Jestliže v této lhůtě nebyl nárok na vrácení daně uplatněn, nárok na vrácení daně zaniká a tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v předešlý stav. Vznikne-li vyměřením nároku na vrácení daně vratitelný přeplatek, vrátí se bez žádosti do 30 kalendářních dní ode dne následujícího po jeho vzniku.

(9) Dodatečné daňové přiznání na zvýšení nároku na vrácení daně lze podat nejpozději do 6 měsíců ode dne, kdy nárok na vrácení daně mohl být naposledy uplatněn. Pokud v této lhůtě nebylo dodatečné daňové přiznání předloženo, nárok na vrácení daně zaniká a tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v předešlý stav.

K § 56a

1. Toto ustanovení bylo do zákona vloženo v souvislosti s přijetím zákona č. 217/2005 Sb., kterým se novelizoval zákon o spotřebních daních s účinností od 1. července 2005. Na základě informací získaných při správě daně správcem daně byly některé minerální oleje z předmětu daně (§ 45 odst. 3) přesunuty do předmětu daně (§ 45 odst. 1). V souvislosti s tím došlo k úpravě týkající se osvobození od spotřební daně pro tuto vybranou skupinu minerálních olejů. Dále bylo upraveno vracení daně na tyto minerální oleje, které nebudou použity pro prodej, pro pohon motorů, pro výrobu tepla nebo pro výrobu směsí podle § 45 odst. 2 a na které nelze uplatnit osvobození podle § 49 odst. 2.

K odst. 1

2. Minerální oleje, na které lze uplatnit vrácení daně podle tohoto ustanovení, pokud budou prokazatelně použity v rámci podnikatelské činnosti jinak, než je prodej, pohon motorů, výroba tepla nebo výroba směsí podle § 45 odst. 2, jsou ostatní benziny, které jsou jako předmět daně uvedeny a definovány již v § 45 odst. 1 písm. a). Jedná se o minerální oleje uvedené pod kódem Kombinované nomenklatury 2710 11 11, 2710 11 15, 2710 11 21 a 2710 1190.

3. V tomto ustanovení je definovaná skupina osob, kterým může nárok vzniknout. První skupinu tvoří osoby, které ostatní benziny nakupují ve volném daňovém oběhu. Ostatní benziny nakoupí za cenu včetně spotřební daně. K prokázání jejich zdanění je těmto osobám vystaven buď daňový doklad podle § 5 odst. 2, nebo doklad o prodeji podle § 5 odst. 3.

4. Druhou skupinu tvoří osoby, které vyrobily ostatní benziny pro svou vlastní spotřebu. Vzhledem k tomu, že podmínky výroby minerálních olejů jsou stanoveny v § 19 odst. 3 a v případě minerálních olejů pak ještě v § 59 odst. 1, je zřejmé, že tyto ostatní benziny musí být vyráběny v daňovém skladu, a osobou, která bude moci uplatňovat nárok na vrácení daně, bude provozovatel daňového skladu.

5. Třetí skupinu tvoří osoby, které topné oleje přijaly v režimu podmíněného osvobození od daně. Jedná se tedy o provozovatele daňových skladů a oprávněné příjemce, jak pro opakované přijímání, tak pro jednorázové přijetí.

K odst. 2

6. V obecné části, kde jsou definovány jednotlivé skupiny plátců daně, je osoba, která uplatňuje nárok na vrácení daně, povinna se zaregistrovat jako plátce daně nejpozději do dne, kdy poprvé uplatnila nárok na vrácení daně, pokud již není jako plátce registrována. Vzhledem k tomu, že v této části zákon stanovuje výjimky pro osoby s odkazem na § 56a, nemusí se osoba, která uplatňuje nárok na vrácení daně podle tohoto paragrafu, registrovat ke spotřební dani.

K odst. 3

7. V tomto ustanovení je, na rozdíl od odst. 1, definováno, kdy vzniká nárok na vrácení daně. Nárok na vrácení daně vzniká dnem prokazatelné spotřeby ostatních benzinů jinak, než je prodej, pohon motorů, výroba tepla nebo výroba směsí podle § 45 odst. 2.

8. V praxi to znamená, že ostatní benziny budou považovány za spotřebované pouze tehdy, pokud úplně zaniknou (například odpaří se), nebo jsou použitím změněny takovým způsobem, že dojde ke změně sazebního zařazení. Takový výklad uplatňovaný v současné době celní správou respektuje smysl a cíl zákona o spotřebních daních a je uplatňován proto, aby nedocházelo ke zneužití daného ustanovení, tj. nedocházelo k únikům na spotřební dani.

K odst. 4

9. Na rozdíl od předchozího ustanovení, kde je také upraven nárok na vrácení daně z ostatních benzinů, se u tohoto uplatňovaného nároku vrací spotřební daň v plné výši. Formou vrácení daně je dosaženo cíle definovaného v článku 2 odst. 4 směrnice 2003/96/ES, který stanovuje, že na energetické výrobky, které nejsou použity pro pohon motorů nebo jako palivo, se tato směrnice 2003/96/ES nepoužije.

K odst. 5, 6 a 7

10. Pro přiznání nároku na vrácení daně, kterou uplatňuje osoba z ostatních benzinů, musí osoba prokázat oprávněnost svého nároku doklady o prodeji a také evidencí o nákupu a spotřebě ostatních benzinů. V případě osob, které ostatní benziny samy vyrobily a spotřebovaly, nebo je přijaly a pak spotřebovaly, se místo dokladů o prodeji předkládají interní doklady.

11. Na rozdíl od dokladu, kterým se prokazuje zdanění, obsahuje doklad o prodeji podle odst. 8 navíc údaj, který se týká sazby spotřební daně platné v den uvedení ostatních benzinů do volného daňového oběhu.

12. Interní doklad podle odst. 9 obsahuje na rozdíl od dokladu o prodeji identifikační údaje pouze jedné osoby, a to té, která ostatní benziny vyrobila a následně spotřebovala. I zde se uvádí sazba spotřební daně platná v den uvedení ostatních olejů do volného daňového oběhu. V mnohých případech u provozovatelů daňových skladů je to zároveň den, kdy dochází přímo ke spotřebě ostatních benzinů.

13. Zároveň musí doložit, že jím použité ostatní benziny již nelze dále použít pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí podle § 45 odst. 2, tedy že nejsou zneužitelné pro účely, kde by vznikl daňový únik. K uplatnění nároku je subjekt povinen doložit doklady o likvidaci použitých ostatních benzinů, přičemž za likvidaci se nepovažuje jejich předání k regeneraci. Pokud subjekt využije možnosti regenerace mírně znečištěných ostatních benzinů, pak je může předat nebo prodat se spotřební daní provozovateli daňového skladu, který provádí toto přepracování. Provozovatel daňového skladu pak postupuje podle § 54 odst. 2 písm. b). Za likvidaci nelze považovat ani případy, kdy jsou znečištěné benzíny předány nebo prodány do zařízení, kde jsou spalovány minerální oleje za účelem výroby tepla. I v tomto případě jsou ostatní benziny předávány nebo prodávány se spotřební daní a příjemce, který je následně použije pro výrobu tepla, pak postupuje podle § 56.

K odst. 8

14. V tomto ustanovení je upraven způsob a lhůty pro uplatnění nároku na vrácení daně z ostatních benzinů spotřebovaných pro výrobu tepla. Formulář daňového přiznání pro uplatnění nároku na vrácení daně podle tohoto ustanovení je specifický a nelze jej zaměnit s formulářem daňového přiznání, kterým se přiznává daň podle § 18, nebo uplatňuje nárok na vrácení daně podle § 14.

15. Lhůty pro uplatnění nároku vycházejí z obecné lhůty pro podání daňového přiznání (§ 18 odst. 1) a z obecné lhůty pro uplatnění nároku na vrácení daně (§ 16), která činí 6 měsíců ode dne, kdy mohl být nárok na vrácení daně uplatněn poprvé.

K odst. 9

16. Ustanovení o uplatnění nároku na vrácení daně z ostatních benzinů umožňuje i podání dodatečného daňového přiznání na zvýšení nároku na vrácení daně. Lhůta pro podání dodatečného daňového přiznání je také 6 měsíců. Nejpozději se tato lhůta počítá ode dne, kdy mohl být nárok na vrácení daně uplatněn naposledy.

Související ustanovení:

§ 4 – plátce daně, § 16 – zánik nároku na vrácení daně, § 17 – zdaňovací období, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 49 odst. 2 – osvobození od daně z minerálních olejů pro ostatní benziny

Evropské právní předpisy:

čl. 2 odst. 4 směrnice 2003/96/ES

§ 57

Vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro zemědělskou prvovýrobu

(1) Nárok na vrácení daně vzniká osobě podnikající podle zákona upravujícího zemědělství, která provozuje zemědělskou prvovýrobu. Podmínkou nároku na vrácení daně je, že tato osoba nakoupila minerální oleje uvedené v § 45 odst. 1 písm. b) a § 45 odst. 2 písm. c) a j) za cenu obsahující daň nebo tyto oleje vyrobila a tyto nakoupené nebo vyrobené minerální oleje prokazatelně použila pro zemědělskou prvovýrobu. Nárok na vrácení daně vzniká dnem spotřeby těchto minerálních olejů pro stanovený účel.

(2) Nárok na vrácení daně podle odstavce 1 se nevztahuje na toho, komu byla vrácena daň z uvedených minerálních olejů podle § 15 nebo 15a. Nárok na vrácení daně rovněž nevzniká osobě, která je ke dni podání daňového přiznání v likvidaci nebo úpadku.

(3) Zemědělskou prvovýrobou se pro účely spotřebních daní rozumí rostlinná výroba včetně chmelařství, ovocnářství, vinohradnictví, pěstování zeleniny, hub, okrasných květin, dřevin, léčivých a aromatických rostlin na pozemcích vlastních nebo propachtovaných, případně na pozemcích obhospodařovaných z jiného právního důvodu.

(4) Osoba, které vznikl nárok na vrácení daně podle odstavce 1, má pro tento účel postavení daňového subjektu bez povinnosti se registrovat.

(5) Daň se vrací ve výši 40 % daně, která byla zahrnuta do ceny nakoupených minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 1 písm. b) nebo v § 45 odst. 2 písm. j), a ve výši 57 % daně, která byla zahrnuta do ceny nakoupených minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 2 písm. c), platné v den jejich uvedení do volného daňového oběhu.

(6) Nárok na vrácení daně se prokazuje

a) dokladem o prodeji minerálních olejů uvedených v odstavci 1 a

b) evidencí o skutečné spotřebě minerálních olejů uvedených v odstavci 1.

(7) Nárok na vrácení daně se v případě, kdy osoba uvedená v odstavci 1 spotřebované minerální oleje uvedené v odstavci 1 sama vyrobila, prokazuje interním dokladem namísto dokladu o prodeji minerálních olejů uvedených v odstavci 1.

(8) Na dokladu o prodeji minerálních olejů uvedených v odstavci 1, který je prodávající povinen při prodeji bezodkladně vydat, musí být uvedeny tyto náležitosti:

a) obchodní firma nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo prodávajícího,

b) obchodní firma nebo jméno, sídlo nebo místo pobytu a daňové identifikační číslo, bylo-li přiděleno, nebo datum narození kupujícího,

c) množství minerálních olejů uvedených v odstavci 1 v jednotkách podle § 47 odst. 1, jejich obchodní označení a kód nomenklatury,

d) sazba spotřební daně platná v den uvedení minerálních olejů uvedených v odstavci 1 do volného daňového oběhu,

e) výše spotřební daně celkem,

f) datum vystavení dokladu o prodeji,

g) číslo dokladu o prodeji.

(9) Na interním dokladu podle odstavce 7 musí být uvedeny tyto náležitosti:

a) obchodní firma nebo jméno, sídlo nebo místo pobytu a daňové identifikační číslo nebo datum narození výrobce,

b) množství minerálních olejů uvedených v odstavci 1 v jednotkách podle § 47 odst. 1, obchodní označení a kód nomenklatury,

c) sazba spotřební daně platná v den uvedení minerálních olejů uvedených v odstavci 1 do volného daňového oběhu,

d) výše spotřební daně celkem,

e) datum vystavení interního dokladu,

f) číslo interního dokladu.

(10) Obchodní označení podle odstavce 8 písm. c) nebo podle odstavce 9 písm. b) musí být uvedeno dostatečně přesným termínem, který umožní zjištění totožnosti minerálního oleje uvedeného v odstavci 1 tak, aby bylo možné jednoznačně stanovit, jaká sazba daně je pro tento výrobek stanovena.

(11) Nárok na vrácení daně lze uplatnit v daňovém přiznání poprvé do 25. dne měsíce následujícího po měsíci, ve kterém nárok na vrácení daně vznikl, nejpozději však do 2 měsíců ode dne, kdy mohl být nárok uplatněn poprvé. Jestliže v této lhůtě nebyl nárok na vrácení daně uplatněn, nárok na vrácení daně zaniká a tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v předešlý stav. Vznikne-li vyměřením nároku na vrácení daně vratitelný přeplatek, vrátí se bez žádosti do 30 kalendářních dní ode dne následujícího po jeho vzniku.

(12) Dodatečné daňové přiznání na zvýšení nároku na vrácení daně lze podat nejpozději do 2 měsíců ode dne, kdy nárok na vrácení daně mohl být naposledy uplatněn. Pokud v této lhůtě nebylo dodatečné daňové přiznání předloženo, nárok na vrácení daně zaniká a tuto lhůtu nelze prodloužit ani nelze povolit navrácení v předešlý stav.

(13) Prováděcí právní předpis stanoví způsob výpočtu nároku na vrácení daně z minerálních olejů uvedených v odstavci 1, spotřebovaných v zemědělské prvovýrobě, způsob a podmínky vedení dokladů a evidence podle odstavců 6 až 9.

K § 57

1. Toto ustanovení upravuje poslední typ vracení daně, který se uplatňuje u minerálních olejů. Jedná se o daňové zvýhodnění vybraných minerálních olejů používaných jako pohonné hmoty v zemědělské prvovýrobě a vychází z článku 15 odst. 3 směrnice 2003/96/ES. Ve směrnici 2003/96/ES je toto daňové zvýhodnění definováno jako dobrovolné (fakultativní). Zákonem není toto daňové zvýhodnění uplatněno v plné šíři (zemědělské a zahradnické práce, chov ryb a lesnictví) a v plné výši (nulová úroveň zdanění), protože se odvíjí od ekonomické situace a potřeb státu.

K odst. 1

2. Minerální oleje, na které lze uplatnit vrácení daně podle tohoto ustanovení, pokud budou prokazatelně použity v zemědělské prvovýrobě jako pohonné hmoty, jsou v současné době pouze 3, a to:

a) minerální olej uvedený v § 45 odst. 1 písm. b), který je znám jako motorová nafta bez přídavku biopaliva,

b) minerální olej uvedený v § 45 odst. 2 písm. c), který je znám jako směsná nafta, nebo

c) minerální olej uvedený v § 45 odst. 2 písm. c), který je znám jako motorová nafta s nízkým přídavkem biopaliva.

3. Dále je v odstavci definována skupina osob, kterým může nárok vzniknout. První skupinu tvoří osoby, které pohonné hmoty nakupují ve volném daňovém oběhu. Pohonné hmoty nakoupí za cenu včetně spotřební daně. K prokázání jejich zdanění je těmto osobám vystaven buď daňový doklad podle § 5 odst. 2, nebo doklad o prodeji podle § 5 odst. 3.

4. Druhou skupinu tvoří osoby, které vyrobily tyto pohonné hmoty pro svou vlastní spotřebu. Vzhledem k tomu, že podmínky výroby minerálních olejů jsou stanoveny v § 19 odst. 3 a v případě minerálních olejů pak ještě v § 59 odst. 1, je zřejmé, že tyto pohonné hmoty musí být vyráběny v daňovém skladu, a osobou, která bude moci uplatňovat nárok na vrácení daně, bude provozovatel daňového skladu.

5. V praxi by se s největší pravděpodobností jednalo o osobu, která by mimo provozování zemědělské prvovýroby, v rámci přidružené výroby, vyráběla směsnou naftu v daňovém skladu a sama ji pak spotřebovávala.

6. Poslední podmínka, která musí být splněna, aby vznikl nárok na vrácení daně, je, že minerální oleje musí být spotřebovány. Vznik nároku je navázán na den spotřeby těchto minerálních olejů.

K odst. 2

7. Nárok na vrácení daně ze zelené nafty naopak nevzniká osobám, které uplatňují nárok na vrácení daně podle jiných ustanovení. V tomto případě se jedná o § 15 a 15a, podle kterých uplatňují nárok na vrácení daně osoby požívající výsad a imunit a ozbrojené složky NATO, vyjma Armády České republiky. Nově zákon stanovuje, že nárok na vrácení daně nemůže uplatnit také osoba, která je v likvidaci nebo v úpadu ke dni podání daňového přiznání na uplatnění nároku na vrácení daně.

K odst. 3

8. Zemědělská prvovýroba definovaná pro účely tohoto zákona zahrnuje činnosti v rostlinné výrobě včetně chmelařství, ovocnářství, vinařství, pěstování zeleniny, hub, okrasných dřevin, léčivých a aromatických rostlin.

9. V současné době neexistuje prováděcí předpis, ve kterém by byly definovány činnosti spadající pod zemědělskou prvovýrobu. Proto při uplatňování nároku na vrácení daně podle tohoto ustanovení je na posouzení správce daně, zda činnost, kterou uvedla osoba při uplatnění nároku, spadá pod zemědělskou prvovýrobu, či nikoli.

10. Z důvodu sjednocení postupu všech správců daně při administraci této vratky vydala Celní správa České republiky vnitřní pokyn, který byl po dohodě s Ministerstvem zemědělství České republiky zpřístupněn veřejnosti.

K odst. 4

11. V obecné části, kde jsou definovány jednotlivé skupiny plátců daně, je osoba, která uplatňuje nárok na vrácení daně, povinna se zaregistrovat jako plátce daně u správce daně nejpozději do dne, kdy poprvé nárok na vrácení daně uplatnila, pokud již není jako plátce registrována. Vzhledem k tomu, že v této části zákon stanovuje výjimky pro osoby s odkazem na § 57, nemusí se osoba, která uplatňuje nárok na vrácení daně podle tohoto paragrafu, registrovat ke spotřební dani.

K odst. 5

12. Výše spotřební daně, která se vrací osobě uplatňující nárok na vrácení daně podle tohoto ustanovení, je krácena určitým procentem. U motorové nafty, ať už s nízkým přídavkem biopaliva nebo bez přídavku biopaliva, se vrací 40 % daně, která byla zahrnuta do ceny nakoupených pohonných hmot. U směsné nafty se vrací 57 % daně, která byla zahrnuta do ceny nakoupených pohonných hmot.

K odst. 6

13. Nárok na vrácení daně osoba prokazuje níže uvedenými doklady. První typ dokladu, kterým osoba prokazuje uplatňovaný nárok, je doklad o prodeji. Doklad o prodeji vystavuje buď plátce, nebo prodávající. Pokud osoba pohonné hmoty sama vyrobila a následně spotřebovala pro zemědělskou prvovýrobu, pak na místo dokladu o prodeji prokazuje nárok interním dokladem. Náležitosti dokladu o prodeji nebo interního dokladu jsou pak stanoveny v následujících odstavcích.

14. Druhý typ dokladu je evidence o skutečné spotřebě pohonných hmot. Jak ve vnitřním pokynu Celní správy České republiky, tak v pokynech k vyplnění daňového přiznání pro uplatnění nároku na vrácení daně je uveden vzor a postup, jak vést evidenci o spotřebě pohonných hmot z pohledu evidence činností a druhu použitých pohonných hmot.

K odst. 7, 8, 9 a 10

15. Na rozdíl od dokladu, kterým se prokazuje zdanění, obsahuje doklad o prodeji podle odst. 9 navíc údaj, který se týká sazby spotřební daně platné v den uvedení pohonných hmot do volného daňového oběhu.

16. Interní doklad podle odstavce 9, na rozdíl od dokladu o prodeji, naopak obsahuje identifikační údaje pouze jedné osoby, a to té, která pohonné hmoty vyrobila a následně spotřebovala. I zde se uvádí sazba spotřební daně platná v den uvedení pohonných hmot do volného daňového oběhu. Název pohonné hmoty nebo obchodní označení pohonné hmoty musí být uvedeny dostatečně přesným termínem, který umožní zjištění totožnosti vybraného výrobku z důvodu uplatnění správné sazby daně, což se jeví nadbytečné, protože jak na dokladu o prodeji, tak na interním dokladu musí být uveden kód Kombinované nomenklatury, kterým lze jednoznačně identifikovat vybraný výrobek, a tím určit správnou sazbu daně.

K odst. 11

17. V tomto ustanovení je upraven způsob a lhůty pro uplatnění nároku na vrácení daně z pohonných hmot spotřebovaných v zemědělské prvovýrobě. Formulář daňového přiznání pro uplatnění nároku na vrácení daně podle tohoto ustanovení je specifický a nelze jej zaměnit s formulářem daňového přiznání, kterým se přiznává daň podle § 18, nebo uplatňuje nárok na vrácení daně podle § 14.

18. Lhůty pro uplatnění nároku vycházejí z obecné lhůty pro podání daňového přiznání (§ 18 odst. 1) a z obecné lhůty pro uplatnění nároku na vrácení daně (§ 16), která činí 6 měsíců ode dne, kdy mohl být nárok na vrácení daně uplatněn poprvé.

K odst. 12

19. Ustanovení o uplatnění nároku na vrácení daně z pohonných hmot spotřebovaných v zemědělské prvovýrobě umožňuje i podání dodatečného daňového přiznání na zvýšení nároku na vrácení daně. Lhůta pro podání dodatečného daňového přiznání je také 2 měsíce. Tato lhůta začne běžet nejpozději ode dne, kdy mohl být nárok na vrácení daně uplatněn naposledy.

K odst. 13

20. V tomto ustanovení je obsaženo zmocnění pro vydání prováděcího předpisu, kterým se stanoví způsob výpočtu uplatňovaného nároku na vrácení daně, způsob a podmínky vedení evidence o nákupu (resp. výroby nebo zpracování) pohonných hmot používaných v zemědělské prvovýrobě a o jejich spotřebě.

21. Autorem prováděcího předpisu, kterým je v současné době vyhláška č. 202/2014 Sb., je Ministerstvo zemědělství České republiky.

Související ustanovení:

§ 4 – plátce daně, § 16 – zánik nároku na vrácení daně, § 17 – zdaňovací období, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 45 – předmět daně z minerálních olejů

Související předpisy:

§ 2f a 3a zákona č. 252/1997 Sb., o zemědělství, – vyhláška č. 202/2014 Sb.

Evropské právní předpisy:

čl. 15 směrnice 2003/96/ES

§ 57a

Daňové přiznání k dani z minerálních olejů a splatnost této daně

Vznikne-li povinnost daň přiznat a zaplatit právnické nebo fyzické osobě, která vyrábí minerální oleje, které nejsou uvedeny v § 59 odst. 1 a které tedy nemohou být po vzniku daňové povinnosti podle § 8 okamžitě uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně, daňové přiznání se podává do 25 dnů po skončení zdaňovacího období, ve kterém tato povinnost vznikla, a daň je splatná jednou částkou za měsíc, a to ve lhůtě 40 dnů po skončení tohoto zdaňovacího období.

K § 57a

1. Obecně je lhůta pro přiznání daně a její splatnost stanovena v § 18 odst. 1 a odst. 5. V praxi jsou však případy, že na některé minerální oleje při jejich výrobě v souladu s § 59 nelze uplatnit režim podmíněného osvobození od daně. Jedná se o legální výrobu mimo daňový sklad.

2. Pokud by byla důsledně uplatňována lhůta pro přiznání a zaplacení daně podle § 18 odst. 6, pak by musel daňový subjekt každý následující den podávat daňové přiznání a zaplatit daň z minerálních olejů, které předchozí den legálně vyrobil. Tímto ustanovením je tedy daňovému subjektu poskytnuta administrativní úleva a zákon na něj v těchto případech nahlíží jako na provozovatele daňového skladu nebo jako na oprávněného příjemce pro opakované přijímání.

Související ustanovení:

§ 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 59 – uplatnění režimu podmíněného osvobození od daně pro minerální oleje

§ 58

Zajištění daně z minerálních olejů

(1) Celkové zajištění daně za jeden daňový sklad činí nejvýše 1 500 000 000 Kč, jestliže provozovatel daňového skladu poskytne zajištění daně složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně nebo finanční zárukou, kterou přijal správce daně.

(2) Při dopravě v režimu podmíněného osvobození od daně, pokud se nejedná o dopravu do jiného členského státu, se nevyžaduje zajištění daně u ostatních benzinů uvedených v § 45 odst. 1 písm. a), které nejsou určeny k přímému použití, nabízeny k prodeji nebo používány k pohonu motorů nebo pro výrobu tepla.

(3) Při dopravě zkapalněných ropných plynů podle § 45 odst. 1 písm. e), f) a g) v režimu podmíněného osvobození od daně musí být daň zajištěna způsobem uvedeným v § 21 ve výši daně, která by musela být přiznána a zaplacena, jako kdyby tyto plyny byly určeny pro pohon motorů.

(4) Při dopravě v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, pokud se nejedná o dopravu do jiného členského státu, nemusí být poskytnuto zajištění daně u minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 3, které nejsou určeny k přímému použití, nabízeny k prodeji nebo používány k pohonu motorů nebo pro výrobu tepla anebo pro výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2 a na které se zároveň vztahuje režim podmíněného osvobození od daně podle § 59 odst. 1.

(5) Při dopravě minerálních olejů produktovodem se zajištění daně nevyžaduje, jestliže se doprava uskutečňuje

a) výhradně na daňovém území České republiky, nebo

b) mezi Českou republikou a jiným členským státem výhradně za předpokladu, pokud s tím příslušné orgány jiného členského státu souhlasí.

(6) Pro stanovení výše zajištění daně pro daňový sklad podle § 21 se nebere v úvahu množství minerálních olejů určených pro zvláštní účely, jejichž vlastníkem je stát34), umístěných v tomto daňovém skladu.

(7) Výše zajištění daně pro daňový sklad u zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. e) až g) se stanoví za použití sazby daně, jako kdyby tyto plyny byly určeny pro pohon motorů; obdobně se postupuje při stanovení výše zajištění daně u těchto plynů u oprávněného příjemce pro opakované přijímání minerálních olejů.

34) § 4 zákona č. 97/1993 Sb., o působnosti Správy státních hmotných rezerv, ve znění zákonů č. 272/1996 Sb., č. 189/1999 Sb., č. 256/2000 Sb. a č. 241/2000 Sb.

K § 58

1. Obecně je způsob zajištění daně a způsob výpočtu výše zajištění daně popsán v § 21. Dále zákon stanovuje, že doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně musí být zajištěna v plné výši. Toto ustanovení pak zmíněnou problematiku specificky upravuje pro minerální oleje.

K odst. 1

2. Pokud je pro zajištění daně pro daňový sklad zvolen způsob uvedený v § 21 odst. 1 písm. a), tedy složením převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně, maximální výše finančních prostředků, která takto může být složena na účet, je 1 500 000 000 Kč.

3. Horní limit je stanoven pouze v případě zajištění daně pro daňový sklad, a nikoli pro poskytnutí zajištění daně oprávněným příjemcem na přijímané minerální oleje v režimu podmíněného osvobození od daně z jiných členských států Evropské unie. Výše a způsob zajištění vychází z praktického hlediska. Daňový sklad je prostorově ohraničené statické místo a provádění kontroly u provozovatele daňového skladu, který v něm nakládá s minerálními oleji, ze strany správce daně je snadnější než kontrola oprávněného příjemce.

K odst. 2

4. V tomto odstavci je definována úleva v případě dopravy ostatních benzinů v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, tzn., že se jedná o dopravu mezi dvěma daňovými sklady. Pro tento typ dopravy se zajištění daně nepožaduje. Ostatní povinnosti, jako je oznámení zahájení dopravy a vystavení průvodního dokladu ale zůstávají zachovány. V praxi se jedná o dopravu tzv. primárních benzinů, poloproduktů pro další rafinérské zpracování, která je realizována například mezi dvěma rafinériemi. Rafinérie musí být daňovým skladem podle § 19 odst. 2 písm. a), protože jsou v ní vyráběny vybrané výrobky.

K odst. 3

5. Zkapalněné ropné plyny jsou v § 45 definovány jako předmět daně v závislosti na jejich účelu použití. Ke každé skupině účelu použití je stanovena jiná sazba daně. Obecně se zajištění daně vypočítá ze sazby daně, která by byla na minerální olej uplatněna, pokud by byl minerální olej uveden do volného daňového oběhu a vznikla by u něj povinnost daň přiznat a zaplatit. Z tohoto důvodu upravuje toto ustanovení specificky výši zajištění daně na dopravu, tak aby byla zajištěna i doprava zkapalněných ropných plynů bez ohledu na deklarovaný účel použití, bude-li se jednat o dopravu v rámci daňového území České republiky. Pokud by byl u zkapalněných ropných plynů deklarován účel použití výroba tepla, výše zajištění daně bude přesto vypočtena ze sazby daně stanovené pro účel použití pohon motorů.

K odst. 4

6. Tak jak je specificky definován vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit u minerálních olejů definovaných jako předmět daně v § 45 odst. 3 v souvislosti s jejich deklarovaným účelem použití, je obdobně specificky definováno zajištění daně pro jejich dopravu mezi dvěma daňovými sklady na daňovém území České republiky. Možnost nezajišťovat dopravu vychází z míry rizika, které tato skupina představuje v jejich zneužití.

K odst. 5

7. Doprava minerálních olejů v režimu podmíněného osvobození od daně představuje určité riziko, kdy může dojít ke zneužití těchto minerálních olejů. Každý druh dopravy toto riziko zvyšuje, nebo naopak snižuje. Nejméně riziková a z pohledu ekologie nejvíce bezpečná je doprava potrubím, produktovodem.

8. V případě dopravy produktovodem mezi dvěma daňovými sklady v rámci daňového území umožňuje zákon nezajišťovat daň pro tento typ dopravy. Pokud se bude jednat o dopravu mezi dvěma daňovými sklady dvou různých členských států, pak provozovatel daňového skladu nemusí poskytovat zajištění daně pro tento typ dopravy, pokud s tím příslušné orgány jiného členského státu souhlasí.

9. V případě České republiky by se jednalo o dopravu minerálních olejů z rafinérie ze Slovenska do daňového skladu, který se nachází na daňovém území České republiky. Vzhledem k tomu, že dopravy jsou realizovány vždy ze Slovenska, bude v zájmu provozovatele rafinérie, aby byla uzavřena dohoda nebo vydán patřičný souhlas mezi příslušnými orgány obou republik.

K odst. 6

10. Poslední úleva v oblasti povinnosti daňového subjektu poskytnout zajištění daně se vztahuje k minerálním olejům určeným pro zvláštní účely, jejichž vlastníkem je stát, umístěných v daňovém skladu, pro který se stanovuje zajištění daně. Jedná se o státní hmotné rezervy.

K odst. 7

11. Tento odstavec specificky stanovuje způsob výpočtu zajištění daně v případech, kdy osoba nakládá se zkapalněnými ropnými plyny. Jedná se o obdobnou úpravu, jako je úprava zmíněná v odstavci 3 tohoto ustanovení. Protože zkapalněné ropné plyny mají ve volném daňovém oběhu 3 různé sazby daně v závislosti na deklarovaném účelu použití, stanoví zákon, že zajištění daně se bude vypočítávat z nejvyšší možné sazby, která se u zkapalněných ropných plynů uplatňuje. Jedná se nejen o sjednocení postupu pro správce daně a daňové subjekty, ale taky o nástroj, který má zabránit možnému zneužití zkapalněných ropných plynů k daňovým únikům založenému na záměně těchto plynů podle účelu použití.

12. Vypočet zajištění se týká provozovatelů daňových skladů a oprávněných příjemců pro opakované přijímání minerálních olejů v režimu podmíněného osvobození od daně. Aby tyto osoby nevyužívaly toho, že stejné zkapalněné ropné plyny s různou sazbou daně ve volném daňovém oběhu lze zaměnit mezi sebou, ukládá jim zákon vypočítat zajištění daně z nejvyšší sazby daně, přestože veškerý zkapalněný ropný plyn bude uveden do volného daňového oběhu pro výrobu tepla s nulovou sazbou daně.

13. Nebude se tak moci stát, že by subjekt deklaroval použití pro výrobu tepla s nulovou sazbou daně u veškerého množství zkapalněného ropného plynu, že by výše zajištění daně pro daňový sklad nebo oprávněného příjemce byla nulová a že by daňový subjekt zkapalněné ropné plyny uvedl do volného daňového oběhu pro pohon motorů s nejvyšší sazbou daně, daň by přiznal, ale neuhradil.

Související ustanovení:

§ 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 21 – zajištění daně, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 45 – předmět daně z minerálních olejů

Související předpisy:

zák. o působnosti Správy stát. hm. rezerv

Evropské právní předpisy:

čl. 31 Směrnice

§ 58a

Doprava minerálních olejů v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky

Minerální oleje lze v režimu podmíněného osvobození od daně dopravovat rovněž z jedné části daňového skladu do druhé části téhož daňového skladu, pokud tyto části jsou spojeny pouze produktovodem, který je součástí tohoto daňového skladu.

K § 58a

1. Toto ustanovení bylo do zákona zakomponováno na základě praktických zkušeností se správou spotřebních daní. Na základě povolení podle § 19c lze provozovat daňový sklad, který sestává ze skladovacích středisek a systému produktovodů, jež tato střediska spojují. Pro celý skladovací systém – daňový sklad – je přiděleno jedno hlavní evidenční číslo na základě vydaného povolení k provozování daňového skladu. Jednotlivým skladovacím střediskům jsou pak přidělena vedlejší evidenční čísla.

2. Díky tomuto ustanovení je umožněna doprava mezi dvěma skladovacími středisky skladovacího systému v režimu podmíněného osvobození od daně i jiným způsobem než produktovodem. Pokud dojde například k poruše produktovodu mezi dvěma skladovacími středisky z jakéhokoli důvodu, pak lze mezi těmito skladovacími středisky jednoho daňového skladu realizovat dopravu minerálních olejů v režimu podmíněného osvobození od daně v automobilových nebo spíše v železničních cisternách, jako by se jednalo o dopravu mezi dvěma různými daňovými sklady.

3. Tím, že jednotlivá skladovací střediska mají přidělena vedlejší evidenční čísla, lze jednoznačně specifikovat, ze kterého skladovacího střediska byla doprava v režimu podmíněného osvobození od daně zahájena a ve kterém skladovacím středisku byla tato doprava ukončena.

Související ustanovení:

§ 3 písm. g) – daňový sklad, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 19c – povolení k provozování daňového skladu

§ 58b

Doprava minerálních olejů uvedených do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky v jednotkovém balení do jiného členského státu

Minerální oleje uvedené pod kódem nomenklatury 2710 19 29, které jsou uvedeny do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky pro jiné účely než pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2 a které jsou prokazatelně dopravovány do jiného členského státu v jednotkovém balení o objemu do 5 litrů včetně, jsou dopravovány bez zjednodušeného průvodního dokladu.

K § 58b

1. Jedná se o úpravu, která je v souladu s legislativou Evropské unie. Podle článku 20 odst. 1 směrnice 2003/96/ES lze dopravu minerálních olejů, které nejsou určeny pro pohon motorů nebo výrobu tepla, vyjmout z povinnosti dopravovat je se zjednodušeným průvodním dokladem, tedy vyjmout je z režimu kontroly a pohybu zboží podléhajícího spotřební dani podle směrnice 2008/118/ES.

2. Na rozdíl od jiných členských států, kde je tento způsob aplikace směrnice 2003/96/ES v návaznosti na směrnici 2008/118/ES běžný, stanovuje naše národní legislativa u minerálních olejů zatím jedinou výjimku. V ostatních případech musí být minerální oleje určené pro jakýkoli účel použití dopravovány do jiného členského státu ve volném daňovém oběhu za účelem podnikání vždy se zjednodušeným průvodním dokladem tak, jak je stanoveno v § 30.

Související ustanovení:

§ 30 – zjednodušený průvodní doklad, § 31 – doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky do jiného členského státu nebo přes území jiného členského státu pro účely podnikání, § 44 – plátce daně z minerálních olejů, § 46 – vznik povinnosti daň z minerálních olejů přiznat a zaplatit

§ 59

Uplatnění režimu podmíněného osvobození od daně pro minerální oleje

(1) Podmíněné osvobození od daně musí být uplatněno pouze pro minerální oleje uvedené pod kódy nomenklatury

a) 1507 až 1518, pokud jsou určeny pro pohon motorů, pro výrobu tepla, nebo pro výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2,

b) 2707 10, 2707 20, 2707 30 a 2707 50,

c) 2710 11 až 2710 19 69 s tím, že na minerální oleje uvedené pod kódy nomenklatury 2710 11 21, 2710 11 25 a 2710 19 29 se podmíněné osvobození od daně uplatňuje jen při jejich hromadné obchodní přepravě,

d) 2711 s výjimkou 2711 11, 2711 21 a 2711 29,

e) 2901 10,

f) 2902 20, 2902 30, 2902 41, 2902 42, 2902 43 a 2902 44,

g) 2905 11 00, které nejsou syntetického původu, pokud jsou určeny pro pohon motorů nebo pro výrobu tepla,

h) 3811 11 10, 3811 11 90, 3811 19 00 a 3811 90 00,

i) 3824 90 99, pokud jsou určeny pro pohon motorů, pro výrobu tepla nebo pro výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2.

Pro ostatní minerální oleje nelze podmíněné osvobození od daně uplatnit.

(2) Na minerální oleje, které nejsou uvedeny v odstavci 1, se nevztahuje ustanovení § 18 odst. 6 a § 19 odst. 3.

(3) V daňovém skladu mohou být společně s minerálními oleji v režimu podmíněného osvobození od daně umístěny

a) minerální oleje, které nejsou uvedeny v odstavci 1,

b) minerální oleje, které byly uvedeny do volného daňového oběhu, umístěné v daňovém skladu za podmínek stanovených v § 19 odst. 5, nebo

c) minerální oleje, které byly zajištěny správcem daně nebo orgánem Finanční správy České republiky nebo u kterých bylo rozhodnuto o jejich propadnutí nebo zabrání, pouze pokud s umístěním výslovně souhlasí provozovatel daňového skladu; o umístění minerálních olejů do daňového skladu orgán Finanční správy České republiky bezodkladně informuje správce daně místně příslušného daňovému skladu.

(4) Minerální oleje uvedené v odstavci 3 nemusí být odděleně skladovány, ale musí být odděleně evidovány.

(5) Produktovod pro dopravu minerálních olejů musí být samostatným daňovým skladem, pokud není součástí jiného daňového skladu. To neplatí pro produktovod, v němž se dopravují výhradně zdaněné minerální oleje. Doprava jednotlivých dodávek minerálních olejů produktovodem, který je samostatným daňovým skladem, musí být navzájem evidenčně oddělena.

(6) Při dopravě minerálních olejů produktovodem, která se uskutečňuje mezi Českou republikou a jiným členským státem, jsou průvodní doklady podle § 26 až 27f nahrazeny elektronickou evidencí provozovatele produktovodu jako samostatného daňového skladu nebo elektronickou evidencí provozovatele daňového skladu, jehož je produktovod součástí, pouze pokud s tím příslušné orgány jiného členského státu souhlasí.

(7) Samostatným daňovým skladem minerálních olejů podle § 19 odst. 2 písm. b) nemůže být čerpací stanice pohonných hmot. Čerpací stanice pohonných hmot umístěná na území daňového skladu podle § 3 písm. g) je součástí tohoto daňového skladu.

(8) Daňovým skladem minerálních olejů může být pouze sklad,

a) jehož skladovací zařízení je pevně spojené se zemí a je užíváno v souladu se stavebním zákonem35d)

b) jehož skladovací zařízení jsou vybavena vhodným měřicím zařízením na měření množství minerálních olejů, jejich měrné hmotnosti a teploty při příjmu a výdeji, které splňuje požadavky zákona upravujícího metrologii,

c) jehož skladovací kapacita je nejméně 50 000 litrů minerálních olejů; to neplatí pro daňový sklad zkapalněných ropných plynů, jehož skladovací kapacita musí být nejméně 200 000 litrů,

d) který splňuje podmínky stanovené zvláštními právními předpisy pro ochranu života a zdraví osob a životního prostředí.

(9) Podmínka podle odstavce 8 písm. a) nemusí být splněna, pokud skladem minerálních olejů je cisternová loď se skladovací kapacitou nejméně 100 000 litrů minerálních olejů, pro niž správce přístavu udělil povolení pro trvalé umístění v bazénu přístavu a z níž se vydávají minerální oleje jako lodní pohonná hmota.

(10) Pokud jsou minerální oleje umístěny v automobilové cisterně, železniční cisterně odpovídající ustanovením Mezinárodního řádu pro přepravu nebezpečného zboží po železnici (RID) vyhlášeného ve Sbírce mezinárodních smluv nebo v kontejneru odpovídajícímu ustanovením Evropské dohody o mezinárodních přepravách nebezpečných věcí po silnici (ADR) vyhlášené ve Sbírce mezinárodních smluv, které se nacházejí na území daňového skladu podle § 3 písm. g), považují se tato dopravní zařízení za součást daňového skladu. To platí i v případě, kdy tato dopravní zařízení z technických důvodů dočasně daňový sklad se svolením celního úřadu místně příslušného daňovému skladu opustí. V takovém případě se množství minerálních olejů, které se do daňového skladu vrátí, nesmí lišit od množství minerálních olejů, které daňový sklad opustilo.

(11) Podmínka podle odstavce 8 písm. b) nemusí být splněna při výhradním nakládání s minerálními oleji uvedenými v § 45 odst. 1 písm. c) nebo e) až g) v daňových skladech, které jsou vybaveny vhodným měřicím zařízením na měření hmotnosti při příjmu a výdeji podle požadavků zákona upravujícího metrologii.

(12) Podmínka podle odstavce 8 písm. b) nemusí být splněna v daňovém skladu minerálních olejů, který je vybaven

a) měřicím zařízením na měření

1. 1. hmotnosti minerálních olejů při příjmu a výdeji podle požadavků zákona upravujícího metrologii, nebo

2. 2. objemu a teploty minerálních olejů při příjmu a výdeji podle požadavků zákona upravujícího metrologii a

b) laboratoří provozovanou provozovatelem daňového skladu s potřebnými měřidly pro měření měrné hmotnosti vzorků podle požadavků zákona upravujícího metrologii, která provádí odběr vzorků a měření měrné hmotnosti minerálních olejů jako činnost v rozsahu akreditace udělené podle zákona upravujícího technické požadavky na výrobky.

(13) Podmínka podle odstavce 12 písm. b) se nepovažuje za splněnou, pokud není alespoň jednou za kalendářní čtvrtletí osvědčeno, že systém odběru a nakládání se vzorky splňuje stanovené požadavky. Toto osvědčení může provádět pouze oprávněná osoba, která je držitelem akreditace v oblasti inspekční činnosti pro odběry vzorků a laboratorního zkoumání paliv podle právního předpisu upravujícího požadavky na akreditaci, je bezúhonná a bezdlužná. O splnění těchto podmínek rozhodne Generální ředitelství cel na základě žádosti, ke které osoba přiloží doklady prokazující splnění těchto podmínek. Seznam oprávněných osob zveřejní Generální ředitelství cel způsobem umožňujícím dálkový přístup. Přestane-li oprávněná osoba splňovat některou z uvedených podmínek, Generální ředitelství cel rozhodne, že není oprávněnou osobou.

(14) Podmínka podle odstavce 8 písm. c) nemusí být splněna

a) při skladování minerálních olejů v prostoru letiště, nebo

b) v případě produktovodu, který je samostatným daňovým skladem.

(15) Podmínky podle odstavce 8 písm. a) až c) nemusí být splněny v daňovém skladu podle § 19 odst. 2 písm. a), jehož

a) výrobní kapacita je alespoň 200 000 litrů minerálních olejů za kalendářní měsíc a

b) výrobní zařízení pro nepřetržitou výrobu je napojeno na produktovod, který je

1. 1. vybaven vhodným měřicím zařízením na měření množství minerálních olejů, jejich měrné hmotnosti a teploty při příjmu a výdeji, které splňuje požadavky zákona upravujícího metrologii, a

2. 2. součástí daňového skladu.

35d) § 119 a násl. zákona č. 183/2006 Sb., o územním plánování a stavebním řádu, ve znění zákona č. 191/2008 Sb.

K § 59

1. Vybraný výrobek je v režimu podmíněného osvobození od daně, jestliže je umístěn v daňovém skladu. V režimu podmíněného osvobození od daně může být dopravován mezi dvěma daňovými sklady, dopravován z daňového skladu k oprávněnému příjemci, nebo je vyvážen z daňového skladu z daňového území Evropského společenství do třetí země. Vybrané výrobky mohou být vyráběny výhradně v podniku na výrobu vybraných výrobků, pokud zákon nestanoví jinak. Specifika uplatnění režimu podmíněného osvobození od daně pro minerální oleje jsou pak stanovena v tomto ustanovení.

K odst. 1

2. V tomto odstavci je definována skupina minerálních olejů, u kterých je vysoké riziko jejich zneužití k daňovým podvodům. Skupina je jednoznačně vymezena pomocí kódů Kombinované nomenklatury. Pro tyto minerální oleje se při výrobě uplatňuje režim podmíněného osvobození od daně, takže tyto minerální oleje jsou od svého vzniku (výroby) pod kontrolou celních orgánů (státu), neboť jejich výroba může probíhat pouze v podniku na výrobu vybraných výrobků v daňovém skladu a daňový sklad lze provozovat pouze na základě povolení vydaného příslušným správcem daně.

3. Pro uvedenou skupinu minerálních olejů lze uplatnit režim podmíněného osvobození od daně při dopravě, pokud jsou splněny podmínky pro její uskutečnění. Výjimku tvoří pouze minerální oleje uvedené pod kódy Kombinované nomenklatury 2710 11 21, 2710 11 25 a 2710 19 29, kdy se podmíněné osvobození od daně uplatňuje jen při jejich hromadné obchodní přepravě. Hromadnou obchodní přepravou se rozumí doprava těchto minerálních olejů v balení větším než 210 litrů. V opačném případě je třeba dopravu těchto minerálních olejů realizovat ve volném daňovém oběhu. Pokud je odesílatelem osoba, jež je zároveň provozovatelem daňového skladu, ve kterém byly tyto minerální oleje vyrobeny nebo skladovány, musí se tyto minerální oleje nejdříve uvést z režimu podmíněného osvobození od daně do volného daňového oběhu a teprve pak lze zahájit dopravu za podmínek stanovených v § 31.

K odst. 2

4. Obecně pro vybrané výrobky platí, že daňová povinnost vzniká v souvislosti s jejich výrobou. Pokud nejsou tyto vybrané výrobky okamžitě uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně, vzniká výrobci povinnost daň přiznat a zaplatit. Daňové přiznání a daň je splatná nejpozději 1. pracovní den po dni vzniku této povinnosti, pokud zákon nestanoví jinak. Zákon pro minerální oleje, které nejsou uvedeny v odstavci 1, stanovuje jinak v § 57a.

5. Osoba vyrábějící minerální oleje, které nejsou definovány v odstavci 1 a které tedy nemohou být po vzniku daňové povinnosti podle § 8 okamžitě uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně, podává v souladu s § 57a daňové přiznání do 25 dnů po skončení zdaňovacího období, ve kterém tato povinnost vznikla. Daň je splatná jednou částkou za měsíc, a to ve lhůtě 40 dnů po skončení tohoto zdaňovacího období.

K odst. 3

6. Minerální oleje, které nejsou definovány v odstavci 1, mohou být v daňovém skladu umístěny, ale jejich umístění v daňovém skladu není v režimu podmíněného osvobození od daně. Mohou zde být vyráběny, skladovány nebo zpracovávány, ale je s nimi nakládáno podle § 57a.

7. Jedná se o minerální oleje definované v § 45 odst. 3 písm. c), d), e), h), i) a j), tedy o minerální oleje, u kterých je riziko jejich zneužití k daňovým únikům nízké. Zároveň povinnost daň přiznat a zaplatit v souvislosti s jejich uvedením do volného daňového oběhu u těchto olejů vzniká pouze tehdy, jsou-li určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2.

8. Pro minerální oleje, které nejsou v § 59 odst. 1 uvedeny, nelze ustanovení § 59 odst. 3 aplikovat, neboť jsou v daňovém skladu umístěny vždy ve volném daňovém oběhu, bez ohledu na skutečnost, zda byly na místě daňového skladu již při jeho založení, nebo sem byly dopraveny až v průběhu jeho provozování. To nebrání tomu, aby tyto minerální oleje byly umístěny v samostatných nádržích nebo obalech v jednom daňovém skladu vedle jiných minerálních olejů.

9. Pojem „umístění“ se vztahuje k minerálním olejům již uvedeným do volného daňového oběhu a nacházejícím se v daňovém skladu, tj. jak k minerálním olejům, které nejsou uvedeny v § 59 odst. 1, tak k minerálním olejům, pro které lze uplatnit režim podmíněného osvobození od spotřební daně a které byly umístěny ve volném daňovém oběhu v daňovém skladu podle § 19 odst. 5. Tento pojem u vybraných výrobků odlišuje, že se nejedná o skladování v režimu podmíněného osvobození od daně.

K odst. 4

10. Minerální oleje, které byly zajištěny správcem daně, mohou být umístěny do daňového skladu a společně skladovány s minerálními oleji, jež jsou v daňovém skladu skladovány v režimu podmíněného osvobození od daně. V první fázi zajišťování výrobků tedy není nutné, aby správce daně zjišťoval, jaký statut mají zajišťované minerální oleje, zda byly dopravovány, případně skladovány v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu, či zda byly již zdaněny nebo byly uvedeny do volného daňového oběhu s osvobozením.

11. Umístit a následně skladovat zajištěné minerální oleje v daňovém skladu lze pouze s výslovným souhlasem provozovatele daňového skladu. Obdobně se postupuje u minerálních olejů, u kterých správce daně rozhodl o propadnutí nebo zabrání. V případech, kdy minerální oleje zajišťuje orgán Finanční správy České republiky a se souhlasem provozovatele daně je umisťuje do daňového skladu, musí být o této skutečnosti bezodkladně informován příslušný správce daně, v tomto případě správce daně, který je místně příslušný provozovanému daňovému skladu.

12. Podmínka samostatného skladování těchto vybraných výrobků neplatí podle § 59 odst. 3 pro minerální oleje neuvedené v § 59 odst. 1. Pojem „nemusí být odděleně skladovány“ znamená, že mohou být skladovány ve společné nádrži, v níž nelze odlišit, která část minerálních olejů se nachází v režimu podmíněného osvobození od spotřební daně a která ve volném daňovém oběhu.

K odst. 5

13. Specifické podmínky jsou stanoveny pro produktovod, ve kterém jsou minerální oleje dopravovány mezi dvěma skladovacími místy, popřípadě skladovány, jestliže nedochází k čerpání minerálních olejů.

14. Pokud produktovod spojuje dva daňové sklady, musí být i produktovod samostatným daňovým skladem, nebo musí být součástí odesílajícího nebo přijímajícího daňového skladu, aby minerální oleje při dopravě mezi těmito dvěma daňovými sklady zůstaly v režimu podmíněného osvobození od daně.

15. Doprava minerálních olejů v produktovodu probíhá jako několikahodinové čerpání produktu, například z rafinérie (výrobní daňový sklad) do místa uskladnění (daňový sklad přijetí). Průvodní doklad, ve kterém by bylo uvedeno množství dopravovaného minerálního oleje, lze vystavit až poté, co bude ukončeno čerpání a z měřicího zařízení bude možné zjistit, jaké množství minerálních olejů vstoupilo do produktovodu. Původní znění zákona umožňovalo, aby papírový průvodní doklad byl nahrazen elektronickou evidencí. Novelou zákona byla tato možnost vypuštěna a odesílatel bude povinen vystavit elektronický průvodní doklad.

16. Vzhledem k charakteru dopravy minerálních olejů, době trvání dopravy a způsobu měření množství minerálních olejů odeslaných z daňového skladu do produktovodu není prakticky možné vystavit elektronický průvodní doklad před zahájením dopravy a čekat na jeho schválení správcem daně. V těchto případech bude možné vystavit dodatečný elektronický průvodní doklad až po ukončení čerpání minerálního oleje do produktovodu, protože teprve tehdy bude známo množství minerálních olejů, které takto bylo odesláno z daňového skladu v režimu podmíněného osvobození od daně do jiného daňového skladu produktovodem.

17. Ostatní kroky, jako je schválení dopravy správcem daně, přidělení referenčního kódu, odeslání elektronického průvodního dokladu provozovateli přijímajícího daňového skladu, by pak probíhaly standardně. Pokud by během čerpání došlo k přerušení čerpání minerálního oleje do produktovodu, lze předpokládat, že obnovení čerpání a dodání minerálního oleje do produktovodu by se považovalo již za další dopravu.

18. Vzhledem k technologii dopravy minerálních olejů produktovodem nelze jednotlivé dávky minerálních olejů fyzicky oddělit. Minerální oleje jsou odděleny pouze evidenčně.

K odst. 6

19. Jak již bylo vysvětleno v komentáři k odstavci 4, je doprava minerálních olejů produktovodem v režimu podmíněného osvobození velmi specifická. Pokud se produktovod nachází pouze na daňovém území České republiky, lze problematiku vystavování elektronického průvodního dokladu řešit vystavením dodatečného elektronického průvodního dokladu, nebo i jinak. V případě, že se v produktovodu uskutečňuje doprava minerálních olejů (obecně vybraných výrobků) mezi Českou republikou a jiným členským státem, může být elektronický průvodní doklad nahrazen elektronickou evidencí provozovatele daňového skladu jako samostatného daňového skladu nebo daňového skladu, kterého je produktovod součástí. Tato zjednodušená úprava může být realizována pouze tehdy, pokud s takovýmto způsobem souhlasí zainteresované členské státy.

K odst. 7

20. Čerpací stanice pohonných hmot nemůže být daňovým skladem, ve kterém by byly minerální oleje přijímány, zpracovávány, skladovány nebo odesílány v režimu podmíněného osvobození, a to i přesto, že by splnily podmínky stanovené v následujícím odstavci, včetně skladovacích kapacit.

21. Toto ustanovení má zabránit možným daňovým únikům, ale neomezuje používání režimu podmíněného osvobození od daně. Provozovatel čerpací stanice pohonných hmot může být oprávněným příjemcem, tedy držitelem povolení k opakovanému přijímání vybraných výrobků.

22. Na druhou stranu čerpací stanice pohonných hmot může být součástí daňového skladu. Potom výdej minerálních olejů přes výdejní stojany je jeden z výstupů daňového skladu, kterým jsou minerální oleje uváděny do volného daňového oběhu.

K odst. 8, 9 a 11 až 15

23. V těchto ustanoveních jsou definovány minimální požadavky na daňový sklad, které musí splňovat sklad minerálních olejů. Nejenže sklad musí být vybaven vhodným ověřeným měřicím zařízením na měření minerálních olejů na vstupu a výstupu do/z daňového skladu a užíván v souladu se stavebním zákonem, ale skladovací zařízení musí splňovat minimální skladovací kapacitu.

24. Z definice uvedené v písmeni b) plyne, že měřící zařízení musí být umístěno na skladovacím zařízení. To znamená, že měřící zařízení musí být trvale spojeno s tímto skladovacím zařízením a v každém okamžiku musí být schopno měřit množství minerálních olejů, jejich teplotu a hustotu. Může se jednat o kombinované měřící zařízení, které je schopno ve stejném okamžiku měřit všechny 3 požadované veličiny, nebo o sérii měřících zařízení, z nich každé měří 1 danou požadovanou veličinu. V prvním případě se může jednat například o hmotnostní průtokoměr, ve druhém případě pak o sadu měřidel, jako je průtokoměr, teploměr a hustoměr. Je na zvážení provozovatele daňového skladu, kterou variantu měření požadovaných veličin zvolí.

25. Pokud nelze splnit podmínku měření výše uvedeným způsobem, stanoví zákon jiný způsob měření minerálních olejů při příjmu a výdeji do/z daňového skladu v následujícím odstavci 12. V tomto odstavci pak stanoví i podmínky, za jakých lze měřit minerální oleje při příjmu a výdeji do/z daňového skladu odchylně od odst. 8.

26. Výjimku ze skladovací kapacity má daňový sklad, který by byl provozován v prostorách letiště. Tato výjimka vyplývá z bezpečnosti provozu letiště. Další výjimku ze skladovací kapacity pak má ze stejného důvodu i cisternová loď. Vzhledem k povaze cisternové lodi jako daňového skladu nemůže být splněna podmínka užívání v souladu se stavebním zákonem. Tato podmínka je nahrazena povolením pro trvalé umístění v přístavu. Podmínku minimální skladovací kapacity dále nemusí splňovat produktovod, který je samostatným daňovým skladem. Produktovod může spojovat 2 sousedící daňové sklady, které si prostřednictvím tohoto produktovodu dopravují minerální oleje mezi sebou. Přestože produktovod má kromě dopravní funkce i funkci skladovací v obdobích, kdy se nečerpá mezi sklady žádný produkt, není vhodné požadovat, aby tento typ daňového skladu splňoval podmínku skladovací kapacity.

27. V odst. 11 je definována výjimka ze způsobu měření u daňového skladu, ve kterém je nakládáno pouze s minerálními oleji, u kterých jsou základem daně tuny. Jedná se zejména o zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) až g) a těžké topné oleje uvedené v § 45 odst. 1 písm. d). Vzhledem k tomu, že zákon u těchto 2 skupin minerálních olejů specificky stanoví jiný základ daně než u většiny ostatních minerálních olejů (viz komentář k § 47 odst. 1), připouští zákon odchylný způsob měření množství těchto druhů minerálních olejů, než je stanoveno v § 59 odst. 8 písm. b). U těchto minerálních olejů je vhodnější měřit množství v tunách, resp. v kilogramech, proto zákon stanoví jako podmínku měřit množství vhodným ověřeným měřícím zařízením na měření hmotnosti. Takovým vhodným měřícím zařízením mohou být statické nebo dynamické váhy na vážení železničních nebo automobilových cisteren.

28. V případě minerálních olejů, u kterých je základ daně stanoven v litrech, připouští zákon měřit jejich množství, měrnou hmotnost a teplotu při příjmu a výdeji do/z daňového skladu odchylně. Pro odchylné měření požadovaných vstupních a výstupních veličin stanovuje zákon další podmínky.

29. První podmínkou jsou veličiny, které se měří na výdeji a příjmu minerálních olejů vhodnými ověřenými měřidly. Při příjmu nebo výdeji lze měřit množství v litrech a teplotu nebo množství v tunách, resp. kilogramech. Druhou podmínkou je laboratoř, která splňuje podmínky akreditace a je vybavena vhodným měřicím zařízením na měření hustoty. Podmínka laboratoře je splněna pouze tehdy, má-li zavedený certifikovaný systém odběru vzorků a nakládání s nimi, který je v intervalech stanovených zákonem pravidelně kontrolován a osvědčován oprávněnou osobou, která je držitelem příslušné akreditace v oblasti inspekční činnosti pro odběry vzorků a laboratorního zkoumání paliv.

30. Poslední výjimka z podmínek stanovených v § 59 odst. 8 a) až c) se týká specifického výrobního daňového skladu, který je tvořen pouze z výrobního zařízení. Tento daňový sklad nemá skladovací zařízení pro skladování vstupních surovin ani pro skladování poloproduktů nebo finálních výrobků, protože skladovací zařízení jsou součástí jiného daňového skladu, se kterým je výrobní daňový sklad spojen produktovodem.

31. Výše uvedený daňový sklad lze provozovat v případě, že bude splňovat výrobní kapacitu, která činí minimálně 200 000 litrů minerálních olejů za kalendářní měsíc, v případě výrobního zařízení se bude jednat o výrobní zařízení pro nepřetržitou (kontinuální) výrobu minerálních olejů a toto výrobní zařízení je napojeno na produktovod, který je součástí tohoto výrobního daňového skladu. Produktovod pak musí být vybaven vhodným ověřeným měřícím zařízením na měření množství minerálních olejů, jejich měrné hmotnosti a teploty při příjmu a výdeji. V případě odstávky výrobního zařízení z důvodu havárie nebo pravidelné technické kontroly se výrobní zařízení stále považuje za výrobní zařízení pro nepřetržitou výrobu minerálního oleje.

K odst. 10

32. Ustanovení, že železniční nebo automobilové cisterny, které se nacházejí na území daňového skladu, jsou součástí tohoto daňového skladu, se rozšiřuje i na dopravní kontejnery odpovídající mezinárodním dohodám. Z technických důvodů je dále nezbytné, aby provozovatelům daňového skladu bylo umožněno dočasně umístit minerální oleje v mobilních zařízeních (automobilové nebo železniční cisterny, kontejnery) mimo areál daňového skladu. Jedná se o případy, kdy například kolejový systém (vlečka) v areálu daňového skladu neumožňuje řazení cisteren do ucelených souprav a případně i vážení. Tyto operace je tedy nutné umožnit mimo areál daňového skladu s tím, že s takovým postupem bude souhlasit správce daně místně příslušný daňovému skladu. Zároveň je nutné dodržet, že během pobytu cisterny mimo daňový sklad nesmí dojít ke změně množství stočeného minerálního oleje.

Související ustanovení:

§ 3 písm. g) – daňový sklad, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 24 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 45 – předmět daně z minerálních olejů

Související předpisy:

§ 9 stavebního zákona, – zákon o metrologii

§ 59a

Evidence minerálních olejů v daňových skladech

Správce daně může rozhodnout o tom, že evidence minerálních olejů vedená podle § 37 a 38 bude vedena společně za ty daňové sklady, které provozuje stejný provozovatel a pro které je místně příslušný.

K § 59a

1. V tomto ustanovení se umožňuje provozovateli vést jednu evidenci pro několik daňových skladů o přijatých, vyrobených, zpracovávaných, skladovaných a odesílaných minerálních olejích, pokud daňové sklady spadají do místní příslušnosti jednoho správce daně.

Související ustanovení:

§ 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 37 – evidence podniku na výrobu vybraných výrobků, § 38 – evidence ve skladu vybraných výrobků

§ 60

Nákup, prodej a doprava zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu

(1) Právnické nebo fyzické osoby, které nakupují nebo získávají zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g) ve volném daňovém oběhu za účelem dalšího prodeje, mohou tyto výrobky přijímat a prodávat jen na základě povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu. Porušení této povinnosti, které se podle živnostenského zákona považuje za závažné porušení podmínky stanovené zákonem o spotřebních daních, správce daně oznámí příslušnému obecnímu živnostenskému úřadu. Toto ustanovení se nepoužije pro právnické nebo fyzické osoby, které nakupují tyto zkapalněné ropné plyny výhradně v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně.

(2) Právnické nebo fyzické osoby, které nakupují nebo získávají zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) pro vlastní spotřebu se spotřebou přesahující 20 tun za jeden kalendářní rok, mohou tyto výrobky přijímat jen na základě povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu. Toto ustanovení se nepoužije pro právnické nebo fyzické osoby, které nakupují tyto zkapalněné ropné plyny výhradně v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně.

(3) Právnické nebo fyzické osoby nesmějí vydat zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) osobám, které nemají povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu.

(4) Osoby uvedené v odstavci 1 nebo 2 jsou povinny vést evidenci podle § 40. Osoby uvedené v odstavci 1, které ve volném daňovém oběhu prodávají zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) konečnému spotřebiteli, v evidenci neuvádí údaje o tomto konečném spotřebiteli.

(5) Zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g), které byly ve volném daňovém oběhu nakoupeny nebo získány za cenu včetně daně vypočtené na základě nižší sazby daně, nesmějí být dále prodány za cenu včetně daně vypočtené na základě vyšší sazby daně.

(6) Zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g) přijaté v režimu podmíněného osvobození od daně oprávněným příjemcem, kterému tak vznikla při jejich uvedení do volného daňového oběhu povinnost přiznat a zaplatit daň vypočtenou na základě nižší sazby daně, nesmějí být dále prodány za cenu včetně daně vypočtené na základě vyšší sazby daně.

(7) Zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g), které byly uvedeny do volného daňového oběhu v jiném členském státu a které byly dopraveny na daňové území České republiky pro účely podnikání a u kterých byla v České republice zajištěna nebo zaplacena daň vypočtená na základě nižší sazby daně, nesmějí být dále prodány za cenu včetně daně vypočtené na základě vyšší sazby daně.

(8) Zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) musí být při dovozu po propuštění do režimu volného oběhu okamžitě uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně. Toto ustanovení se nepoužije pro zkapalněné ropné plyny v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně.

(9) Při dopravě zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g) po jejich uvedení do volného daňového oběhu nesmějí být tyto plyny dopravovány společně v jednom dopravním prostředku nebo v jejich soupravě, pokud je pro ně stanovena rozdílná sazba daně. Toto ustanovení se nepoužije pro dopravu zkapalněných ropných plynů v technologicky oddělených soupravách dopravních prostředků, u nichž je zajištěno evidování množství vydaných zkapalněných ropných plynů přes ověřené stanovené měřidlo, a které neumožňují jakékoliv přečerpávání zkapalněných ropných plynů mezi jejich částmi, a v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně.

(10) Při dopravě zkapalněných ropných plynů podle § 45 odst. 1 písm. f) a g) uvedených do volného daňového oběhu je odesílatel povinen poskytnout zajištění daně způsobem uvedeným v § 21, a to ve výši daně, která by musela být přiznána a zaplacena, kdyby tyto plyny byly určeny pro pohon motorů. Zajištění daně může poskytnout také právnická nebo fyzická osoba uvedená v odstavci 1 nebo 2, dopravce nebo vlastník těchto plynů, pokud s tím právnická nebo fyzická osoba uvedená v odstavci 1 nebo 2, dopravce nebo vlastník těchto plynů písemně souhlasí a odesílatel tuto skutečnost oznámí správci daně. Toto ustanovení se nepoužije pro dopravu zkapalněných ropných plynů v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně.

(11) Doprava zkapalněných ropných plynů podle § 45 odst. 1 písm. f) a g) může být zahájena jen tehdy, pokud osoba uvedená v odstavci 10, že poskytla zajištění daně pro dopravu těchto plynů. Toto ustanovení se nepoužije pro dopravu zkapalněných ropných plynů v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně.

(12) Doprava zkapalněných ropných plynů podle § 45 odst. 1 písm. f) a g) uvedených do volného daňového oběhu od odesílatele je ukončena přijetím těchto výrobků právnickou nebo fyzickou osobou.

(13) Právnická nebo fyzická osoba odebírající pro účely podnikání zkapalněné ropné plyny, které jsou předmětem daně podle § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) a které byly uvolněny do volného daňového oběhu v jiném členském státě, poskytuje zajištění daně ve výši daně, která by musela být přiznána a zaplacena, jako kdyby tyto plyny byly určeny pro pohon motorů.

(14) Osoby, které plní zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) do tlakových nádob o hmotnosti náplně do 40 kg včetně, s výjimkou pevně zabudovaných nádrží motorových vozidel, jsou povinny používat schválený měřicí systém10) (dále jen „hmotnostní průtokoměr“), jehož neoddělitelnou součástí je elektronická evidence vydaných zkapalněných ropných plynů, která musí být správná, úplná, průkazná, zaručující trvalost záznamů a umožňující výpis z tohoto systému. Hmotnostní průtokoměr musí být umístěn tak, aby evidoval množství plněných zkapalněných ropných plynů, a musí být opatřen závěrami správce daně.

10) Zákon č. 505/1990 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

K § 60

1. Pro právnické a fyzické osoby, které nakládají se zdaněnými zkapalněnými ropnými plyny ve volném daňovém oběhu, jsou v tomto ustanovení vymezeny povinnosti, zákazy a omezení v souvislosti se skladováním, dopravou, prodejem a užitím zdaněných zkapalněných ropných plynů ve volném daňovém oběhu. Zároveň stanovuje i určité výjimky ze stanovených pravidel.

2. Za nesplnění povinností nebo porušení zákazů nebo omezení pak může být právnické osobě nebo fyzické osobě uložena sankce formou pokuty. Přestupky fyzických osob a správní delikty právnických a podnikajících fyzických osob a výše sankce za jejich spáchání jsou definovány v ustanoveních § 135i a 135j.

K odst. 1 až 3

3. Tato ustanovení definují skupiny osob, druhy zkapalněných plynů a podmínky, za kterých lze nakládat se zdaněnými zkapalněnými ropnými plyny ve volném daňovém oběhu. Obecně pro nákup nebo získání zkapalněných ropných plynů, které jsou jako předmět daně definovány v § 45 odst. 1) písm. e), f) a g), za účelem dalšího prodeje musí být osoba držitelem povolení vydaného podle § 60c. Tato povinnost platí bez ohledu na množství zkapalněného ropného plynu, které osoba nakupuje nebo získává, aby je dále prodala. Výjimka z této povinnosti je vztažena pouze na zkapalněné ropné plyny, které jsou plněny do tlakových nádob o hmotnosti náplně do 40 kg včetně.

4. Pokud právnická nebo podnikající fyzická osoba nakládá se zkapalněnými ropnými plyny bez povolení, považuje se toto jednání za závažné porušení tohoto zákona a má vliv na řízení podle živnostenského zákona. Osoba se vystavuje riziku, že jí za toto konání bude zrušeno živnostenské oprávnění, nebo bude v odpovídajícím rozsahu provozování živnosti pozastaveno. V tomto případě je prolomena mlčenlivost správce daně vůči živnostenskému úřadu, a tudíž postižení daňového subjektu může být rychlejší a efektivnější.

5. Pro zkapalněné ropné plyny ve volném daňovém oběhu, které budou nakupovány nebo získávány pouze pro vlastní potřebu, jsou podmínky nákupu nebo získání stanoveny následovně. Zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) lze nakupovat nebo získávat za účelem vlastní spotřeby bez zvláštního povolení a bez ohledu na množství nakupovaného nebo získaného zkapalněného ropného plynu.

6. Zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) a g) lze nakupovat nebo získávat za účelem vlastní spotřeby bez zvláštního povolení, pokud vlastní spotřeba nepřesáhne 20 tun zkapalněného ropného plynu. Povolení podle § 60c bude vyžadováno v případě, že osobní spotřeba těchto zkapalněných ropných plynů bude přesahovat 20 tun ročně. Opět je ale stanovena výjimka z této povinnosti, která je vztažena pouze na zkapalněné ropné plyny, které jsou plněny do tlakových nádob o hmotnosti náplně do 40 kg včetně. V případě zkapalněných ropných plynů plněných do tlakových nádob není stanovena hranice roční spotřeby.

7. Skupinu osob, které nakupují nebo získávají zkapalněné ropné plyny, které jsou uvedeny v § 45 odst. 1 písm. f), pro vlastní spotřebu, tvoří například domácnosti, školy, ubytovací a restaurační zařízení. Pokud tyto osoby nakupují zkapalněné ropné plyny v tlakových propan-butanových lahvích, nemusí sledovat roční spotřebu z pohledu nutnosti být držitelem povolení. Je také možné, že tyto osoby vlastní skladovací zařízení na propan-butan (podzemní nebo nadzemní zásobník o skladovací kapacitě až 2,1 tuny), který pak spotřebovávají pro výrobu tepla. V tomto případě už je nutné sledovat roční spotřebu zkapalněného ropného plynu.

8. V odst. 3 je pak specificky stanoven zákaz vydání zkapalněných ropných plynů, které jsou uvedeny v § 45 odst. 1 písm. f) a g), osobě, která není držitelem povolení podle § 60c, ačkoli to zákon ukládá jako povinnost.

9. Z výše uvedeného lze dovodit, že prodávající osoba může prodat zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) osobě, která nemá povolení podle § 60c, ačkoli jí to zákon ukládá, a nebude za toto konání sankcionována. Naopak osoba kupující tyto zkapalněné ropné plyny bez povolení podle § 60c závažně poruší tento zákon ve smyslu živnostenského zákona. V případě prodeje nebo výdeje zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. f) a g) osobě, která není držitelem povolení podle § 60c, bude postihnuta jak osoba kupující, tak osoba prodávající.

K odst. 4

10. Toto ustanovení ukládá osobám, které mohou nakládat se zdaněnými zkapalněnými ropnými plyny pouze na základě vydaného povolení, povinnost vést evidenci těchto zkapalněných ropných plynů. Evidence by měla být vedena v rozsahu definovaném v § 40, ovšem s přihlédnutím ke skutečnosti, že údaje zanesené do evidence se týkají zásadně zkapalněných ropných plynů zdaněných, nikoli osvobozených od spotřební daně.

11. Pokud jsou na čerpací stanici vydávány zkapalněné ropné plyny pro pohon motorů, údaje o konečném zákazníkovi se do evidence neuvádějí. Jedná se o případy, kdy jsou tyto zkapalněné ropné plyny čerpány do běžné nádrže dopravního prostředku.

K odst. 5 až 7

12. V těchto odstavcích je definován zákaz změny účelu použití zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu. Zjednodušeně lze říci, že pro jaký účel použití a s jakou sazbou daně byly tyto zkapalněné ropné plyny uvedeny do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky provozovatelem daňového skladu (§ 19c), oprávněným příjemcem (§ 22 a 23) nebo příjemcem (§ 29), pro takový účel použití a s takovou sazbou daně mohou být dále prodávány zkapalněné ropné plyny ve volném daňovém oběhu v obchodním řetězci.

13. Pokud tedy kupující osoba nakoupí zkapalněný ropný plyn pro účely výroby tepla s nulovou sazbou daně a následně jej prodá pro pohon motorů s nejvyšší sazbou daně jiné osobě, pak nejenže jí dnem prodeje vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit, ale zároveň porušila zákaz stanovený v zákoně.

K odst. 8

14. V tomto odstavci je definováno specifické zacházení pro zkapalněné ropné plyny, které jsou dováženy ze zemí mimo Evropskou unii. Pokud při celním řízení bude pro zkapalněné ropné plyny deklarován účel použití definovaný v § 45 odst. 1 písm. e), ke kterému se vztahuje nejvyšší sazba daně uplatňovaná pro zkapalněné ropné plyny, pak tyto zkapalněné ropné plyny mohou být po propuštění do režimu volný oběh uvedeny do volného daňového oběhu.

15. V případě zkapalněných ropných plynů, pro které se předpokládá použití k účelům definovaným v § 45 odst. 1 písm. f) a g), je deklarantovi stanovena povinnost tyto zkapalněné ropné plyny po propuštění do režimu volný oběh uvést do režimu podmíněného osvobození od daně. V praxi to znamená dopravit je a umístit do daňového skladu. Výjimka z této povinnosti je vztažena pouze na zkapalněné ropné plyny, které jsou plněny do tlakových nádob o hmotnosti náplně do 40 kg včetně.

16. Důvod, který vedl ke stanovení odlišného postupu u zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. e) a zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. f) a g), lze spatřovat v odlišné lhůtě pro splatnost daně pro případy vyměření celního dluhu a pro případy vzniku povinnosti daň přiznat a zaplatit v souvislosti s uvedením zkapalněných ropných plynů z režimu podmíněného osvobození od daně do volného daňového oběhu.

17. Pokud budou zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) propuštěny do celního režimu volný oběh s následným uvedením do volného daňového oběhu, bude celní dluh zahrnovat i spotřební daně. Splatnost celního dluhu, tedy i spotřební daně, je 10 dnů ode dne vydání rozhodnutí, kterým byly zkapalněné ropné plyny propuštěny do režimu volný oběh.

18. Jestliže zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) budou propuštěny do režimu volný oběh s následným uvedením do režimu podmíněného osvobození od daně, ale ještě týž den budou z tohoto režimu uvedeny znovu do volného daňového oběhu, nebude celní dluh zahrnovat spotřební daně. Naopak provozovateli daňového skladu vznikne povinnost daň přiznat a zaplatit ze zkapalněných ropných plynů, které přijal do daňového skladu po dovozu a následně je uvedl do volného daňového oběhu. V tomto případě se splatnost daně řídí § 18 odst. 5.

19. Pokud by oba popsané postupy byly realizovány 1. den kalendářního měsíce, pak rozdíl doby v úhradě spotřební daně, která je součástí celního dluhu, a úhradě spotřební daně podle § 18 odst. 5 může činit až 60 dnů.

K odst. 9 až 13

20. Tato ustanovení definují povinnosti, omezení a zákazy, které se týkají dopravy zdaněných zkapalněných ropných plynů ve volném daňovém oběhu. Zkapalněné ropné plyny zdaněné různými sazbami daně v závislosti na deklarovaném účelu použití nelze dopravovat společně jedním dopravním prostředkem a ani v jejich soupravě.

21. V praxi to znamená, že automobilová cisterna, která má přepravní zásobník rozdělen do několika komor pro dopravu několika různých produktů, může mít v komorách naložen pouze zkapalněný ropný plyn zdaněný jednou sazbou daně.

22. Protože zákaz se vztahuje i na soupravy dopravních prostředků, vztahuje se toto omezení i na vlakové soupravy. Ve vlakové soupravě se tedy mohou nacházet pouze cisterny se zkapalněným ropným plynem, který byl zdaněn jednou sazbou daně.

23. Výjimka z tohoto zákazu je vztažena pouze na zkapalněné ropné plyny, které jsou plněny do tlakových nádob o hmotnosti náplně do 40 kg včetně, nebo dopravní soupravy, které splňují nové technologické řešení, kdy cisterny tažného i přípojného vozidla jsou vybaveny vlastním výdejním zařízením umožňujícím výdej zkapalněných ropných plynů dopravovaných v cisterně přípojného vozidla. Na cisternách tažného i přípojného vozidla jsou současně provedeny další technické úpravy, které zamezují jakékoli možnosti přečerpávání dopravovaných zkapalněných ropných plynů mezi cisternami tažného a přípojného vozidla. Obdobně by se postupovalo v případě vlakové soupravy, pokud by splňovala výše uvedené technologické řešení.

24. Doprava zdaněných zkapalněných ropných plynů ve volném daňovém oběhu, které jsou uvedeny v § 45 odst. 1 písm. f) a g), může být realizována pouze tehdy, pokud je tato doprava zajištěna. Zajištění daně na tuto dopravu je povinen poskytnout odesílatel zkapalněných ropných plynů primárně ze zákona.

25. Stejně jako při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně umožňuje i zde zákon, aby zajištění daně poskytla jiná osoba, například vlastník zkapalněných ropných plynů nebo dopravce. V tomto případě je ale nutný písemný souhlas osoby, která poskytuje zajištění daně, a tato skutečnost musí být sdělena správce daně, který vydává souhlas se zahájením dopravy.

26. Výjimka z této povinnosti je vztažena pouze na zkapalněné ropné plyny, které jsou plněny do tlakových nádob o hmotnosti náplně do 40 kg včetně.

K odst. 14

27. Osoby, které vydávají nebo prodávají zkapalněné ropné plyny definované v § 45 odst. 1 písm. f) a g), mají uloženu další povinnost, která se týká způsobu měření zkapalněných ropných plynů a způsobu získání a uchovávání dat při měření výdeji zkapalněných ropných plynů. Účelem tohoto opatření je co nejpřesněji zaevidovat pohyb zkapalněných ropných plynů, které jsou zdaněny nulovou sazbou daně nebo sníženou sazbou daně, a tak podchytit možnou záměnu těchto daňově zvýhodněných zkapalněných ropných plynů za zkapalněné ropné plyny určené pro pohon motorů a zdaněné nejvyšší sazbou daně pro ně stanovenou.

Související ustanovení:

§ 44 – plátce daně z minerálních olejů, § 45 – předmět daně z minerálních olejů, § 46 – vznik povinnosti daň z minerálních olejů přiznat a zaplatit, § 47 – základ daně u minerálních olejů, § 48 – sazby daně z minerálních olejů, § 58 – zajištění daně z minerálních olejů, § 60a – nákup zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60b – podmínky pro vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu osobám nakupujícím nebo získávajícím zkapalněné ropné plyny pro vlastní spotřebu, § 60c – povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60d – zrušení povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu z moci úřední

§ 60a

Nákup zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu

(1) Právnická nebo fyzická osoba uvedená v § 60 odst. 1 nebo 2 může nakupovat zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g) pouze na základě pravomocného povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu.

(2) Zkapalněné ropné plyny podle odstavce 1 lze nakupovat pouze od dodavatele uvedeného v povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu.

(3) V případě, kdy dojde k nahrazení dosavadního povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu novým, lze tyto zkapalněné ropné plyny nakupovat na základě nového povolení ode dne jeho oznámení.

K § 60a

1. Nákup zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu lze realizovat pouze na základě vydaného příslušného povolení. Podmínky pro vydání povolení jsou stanoveny § 43l a následně v § 60b. Držitel povolení může nakoupit zkapalněné ropné plyny pouze od toho dodavatele, kterého má uvedeného v povolení. V případě, že chce nakupovat od jiného dodavatele, než kterého má uvedeného v povolení, nezbývá mu nic jiného, než podat návrh na vydání dalšího povolení, kde bude uveden nový dodavatel. V případě, že stávající povolení bude nahrazeno novým povolením, je v zájmu navrhovatele, aby učinil příslušné kroky pro vydání nového povolení tak, aby nové povolení časově navazovalo na stávající vydané povolení, aby nebyl nucen přerušit svojí obchodní činnost do doby, než nové povolení nabude právní moci.

Související ustanovení:

§ 60 – nákup, prodej a doprava zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60b – podmínky pro vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu osobám nakupujícím nebo získávajícím zkapalněné ropné plyny pro vlastní spotřebu, § 60c – povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60d – zrušení povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu z moci úřední

§ 60b

Podmínky pro vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu osobám nakupujícím nebo získávajícím zkapalněné ropné plyny pro vlastní spotřebu

Podmínkami pro vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu právnické nebo fyzické osobě uvedené v § 60 odst. 2 jsou

a) bezdlužnost a

b) skutečnost, že navrhovatel není v likvidaci nebo úpadku.

K§ 60b

1. Podmínky pro vydání povolení podle tohoto zákona jsou uvedeny v § 43c. V tomto ustanovení jsou uvedeny podmínky pro vydání povolení, pokud navrhovatel bude nakupované zkapalněné ropné plyny přijímat pouze pro svou potřebu. V případě dalšího prodeje se na navrhovatele vztahují podmínky uvedené v § 43l, to znamená splnění podmínek v plném rozsahu.

2. Navrhovatel, který bude přijímat zkapalněné ropné plyny pouze pro svou vlastní spotřebu v rámci podnikatelské činnosti, musí doložit, že není v likvidaci nebo úpadku. Tuto skutečnost si ověřuje správce daně sám prostřednictvím insolvenčního rejstříku. V případě podmínky bezdlužnosti musí navrhovatel doložit, že nemá nedoplatky na daních u finančních orgánů a celních orgánů, dále že nemá nedoplatky na pojistném a na penále na veřejném zdravotním pojištění a nemá nedoplatky na pojistném a na penále na sociálním zabezpečení a příspěvku na státní politiku zaměstnanosti.

3. Nedoplatky na daních a jiných povinných platbách si ověřuje správce daně sám prostřednictvím interní aplikace pro finanční a celní orgány. Neexistenci ostatních nedoplatků musí navrhovatel doložit sám potvrzením od příslušných zdravotních pojišťoven a správy sociálního zabezpečení.

4. Splnění podmínek pro vydání povolení pro podnikající fyzické osoby je jasné a logické. Lze si představit, že tyto podmínky budou muset splnit osoby, jako jsou třeba školy, jejichž zřizovatelem je krajský úřad apod. Otázkou zůstává, zda tyto podmínky bude muset také splnit nepodnikající fyzická osoba, která bude chtít nakupovat zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. f) pro výrobu tepla a přesáhne hranici 20 tun ročně.

Související ustanovení:

§ 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43f – bezdlužnost, § 60 – nákup, prodej a doprava zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60a – nákup zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60c – povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60d – zrušení povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu z moci úřední

§ 60c

Povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu

(1) Je-li v návrhu na vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedeno více dodavatelů, správce daně vydá toto povolení ke každému dodavateli samostatně.

(2) Správce daně zašle stejnopis povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu dodavateli těchto zkapalněných ropných plynů.

K § 60c

1. Pokud subjekt v návrhu na vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu uvede více dodavatelů zkapalněných ropných plynů, správce vydá tolik rozhodnutí, kolik je uvedených dodavatelů, a to z důvodu zachování obchodního tajemství, protože stejnopis vydaného povolení pro navrhovatele se také zasílá dodavateli uvedenému v návrhu na vydání povolení.

Související ustanovení:

§ 43i – rozhodnutí o návrhu povolení, § 60 – nákup, prodej a doprava zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60a – nákup zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60b – podmínky pro vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu osobám nakupujícím nebo získávajícím zkapalněné ropné plyny pro vlastní spotřebu, § 60d – zrušení povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu z moci úřední

§ 60d

Zrušení povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu z moci úřední

(1) Správce daně zruší povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu rovněž, pokud držitel tohoto povolení

a) opakovaně porušil povinnosti stanovené v § 60 odst. 3 až 9 a 11, nebo

b) po dobu 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců neuskuteční nákup zkapalněných ropných plynů podle tohoto povolení.

(2) Pokud bylo povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu zrušeno z moci úřední, může osoba, jíž bylo toto povolení zrušeno, podat návrh na vydání povolení k provozování daňového skladu nejdříve po uplynutí 2 let od zrušení tohoto povolení; to se nevztahuje na zrušení podle odstavce 1 písm. b).

K § 60d

1. Obecně je problematika zrušení povolení upravena v obecné části zákona v ustanoveních § 43l a 43m. V tomto ustanovení jsou pak uvedeny další důvody, pro které může správce daně zrušit povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů.

K odst. 1

2. Kromě důvodů uvedených v obecné části § 43m odst. 2 zruší správce daně povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu z dalších 2 důvodů. Prvním důvodem je opakované porušení zákazů nebo neplnění povinností uvedených v § 60 odst. 3 až 9 a 11. Jedná se o následující zákazy nebo povinnosti:

– prodej zkapalněných ropných plynů osobám, které nejsou držiteli příslušného povolení, ačkoliv to zákon vyžaduje (viz § 60 odst. 3),

– nevedení řádné a průkazné evidence o nákupu a prodeji zkapalněných ropných plynů (viz § 60 odst. 4),

– zákaz změny účelu použití zkapalněných ropných plynů při prodeji ve volném daňovém oběhu, ať už byly do volného daňového oběhu uvedeny oprávněným příjemcem, nebo příjemcem podle § 29 (viz § 60 odst. 5 až 7),

– neuvedení zkapalněných ropných plynů určených pro použití podle § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) po dovozu ze třetí země do režimu podmíněného osvobození od daně, tedy umístění do daňového skladu (§ 60 odst. 8),

– porušení zákazu společné dopravy zkapalněných ropných plynů s různou sazbou daně na jednom dopravním prostředku nebo soupravě (§ 60 odst. 9),

– zahájení dopravy bez poskytnutí zajištění daně a bez souhlasu správce daně (viz § 60 odst. 11).

3. Druhým důvodem pro zrušení povolení z moci úřední je dlouhodobé nevyužívání vydaného povolení. Minimální doba stanovená zákonem, od které je odvozen okamžik pro zrušení povolení, činí 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců.

K odst. 2

4. Pokud bylo povolení zrušeno z moci úřední, rozlišuje zákon, z jakého důvodu bylo toto povolení zrušeno, protože podle důvodu se řídí tzv. čekací doba, než může subjekt požádat o vydání nového povolení. V případě, že bylo povolení zrušeno z důvodu opakovaného porušení zákazu nebo neplnění zákonem stanovených povinností, pak může subjekt požádat o vydání nového povolení nejdříve za 2 roky od zrušení tohoto povolení.

5. V případě, že bylo povolení zrušeno z důvodu nevyužívání tohoto povolení, žádná čekací doba není a subjekt může požádat o vydání nového povolení kdykoli. Obdobně to platí i v případě, že by subjekt požádal o zrušení povolení sám podle § 43l zákona.

6. V textu § 60d odst. 2 je uvedeno, že osoba, jíž bylo toto povolení zrušeno (rozuměj povolení podle § 60c), může podat návrh na vydání povolení k provozování daňového skladu nejdříve po uplynutí 2 let od zrušení tohoto povolení. Lze předpokládat, že se nemělo jednat o povolení k provozování daňového skladu podle § 19c, ale o povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů podle § 60c. Můžeme očekávat, že v nejbližším možné době bude text opraven technickou novelou zákona.

Související ustanovení:

§ 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 60 – nákup, prodej a doprava zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60a – nákup zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60b – podmínky pro vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu osobám nakupujícím nebo získávajícím zkapalněné ropné plyny pro vlastní spotřebu, § 60c – povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu

§ 61 až 62a

zrušeny

§ 63

Dovoz minerálních olejů

(1) Při dovozu a při dopravě mezi členskými státy jsou při vstupu na daňové území České republiky od daně osvobozeny minerální oleje, které se nacházejí v běžných nádržích motorových dopravních prostředků, pracovních strojů, klimatizačních, chladírenských a jiných podobných zařízení a slouží k jejich vlastnímu pohonu a provozu.

(2) Pro účely tohoto zákona se běžnou nádrží rozumí

a) nádrž trvale připojená výrobcem ke všem motorovým dopravním prostředkům téhož typu, jako je motorový dopravní prostředek, v jehož běžné nádrži se minerální oleje nacházejí; trvalé vestavění této nádrže musí umožňovat přímé používání minerálního oleje k pohonu dopravního prostředku a případně k provozu pracovních strojů, klimatizačních, chladírenských a jiných podobných zařízení během dopravy,

b) nádrž na zkapalněný ropný plyn vestavěná do motorových dopravních prostředků k přímému používání zkapalněného ropného plynu jako pohonné hmoty a také nádrž na zkapalněný ropný plyn vestavěná do jiných zařízení, jimiž je motorový dopravní prostředek vybaven, nebo

c) nádrž trvale připojená výrobcem ke všem pracovním strojům, klimatizačním, chladírenským a jiným podobným zařízením téhož typu, jako je zařízení, v jehož nádrži se minerální oleje nacházejí; trvalé vestavění této nádrže musí umožňovat přímé používání minerálních olejů k provozu tohoto pracovního stroje, klimatizačního, chladírenského a jiného podobného zařízení.

K § 63

1. Dovoz vybraných výrobků je obecně upraven v § 34. Dovážené vybrané výrobky jsou v tomto případě předmětem obchodu v rámci podnikatelské činnosti. Toto ustanovení naopak upravuje dovoz nebo dopravu minerálních olejů, které nejsou předmětem obchodu v rámci podnikatelské činnosti, protože slouží k pohonu dopravních prostředků nebo jejich provozu. Jedná se o minerální oleje, které se nacházejí v běžných nádržích motorových dopravních prostředků, pracovních strojů, klimatizačních, chladírenských a jiných podobných zařízení a dochází k jejich spotřebě v průběhu používání dopravního prostředku, stavebního stroje apod. Zákon při tomto dovozu nebo dopravě minerálních olejů nerozlišuje, zda je dopravní prostředek používán v rámci podnikatelské činnosti, nebo k soukromým účelům.

K odst. 1

2. Podle tohoto ustanovení jsou osvobozeny minerální oleje, které se nacházejí v běžné nádrži dopravního prostředku, dovezené ze třetí země na daňové území České republiky. Obdobně jsou osvobozeny minerální oleje dopravené z jiného členského státu na daňové území České republiky. Minerální oleje budou osvobozeny od daně bez ohledu na to, zda v zemi pořízení (tankování na čerpací stanici) byly nakoupeny zdaněné, se sníženou sazbou daně, nebo osvobozené od daně.

K odst. 2

3. Definice běžné nádrže vychází z článku 24 směrnice 2003/96/ES. Zde se za běžnou nádrž považuje nádrž pevně a trvale připevněna ke všem motorovým vozidlům. Oproti tomu zákon definuje běžnou nádrž jako nádrž trvale připojenou výrobcem ke všem motorovým dopravním prostředkům. Porovnáním významů slov motorové vozidlo a motorový dopravní prostředek lze dojít k závěru, že daňové zvýhodnění poskytované zákonem je širší, než které definuje směrnice 2003/96/ES.

4. Pro posouzení, zda se minerální oleje nacházejí v běžné nádrži, je rozhodující technické provedení umístění palivové nádrže v dopravním prostředku. Provedení musí splňovat podmínku pevného připojení, které umožňuje přímé používání minerálního oleje k pohonu dopravního prostředku nebo jeho provozu.

5. V praxi některé dopravní prostředky mohou být vybaveny několika palivovými nádržemi, z nichž jedna může být označena jako hlavní palivová nádrž a ostatní jako přídatné. U přídatných nádrží je rozhodující, zda jsou skutečně nedílnou součástí dopravního prostředku nebo pracovního stroje, jsou takto dodávány výrobcem a dopravní prostředek s přídavnými nádržemi byl takto schválen (homologován). V opačném případě nelze přídatné nádrže zahrnout pod pojem běžná nádrž, a na minerální oleje v nich obsažené se nevztahuje osvobození od daně podle tohoto ustanovení. Naopak tyto minerální oleje budou podléhat zdanění.

Související ustanovení:

§ 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 34 – dovoz vybraných výrobků, § 64 – vývoz minerálních olejů

Evropské právní předpisy:

čl. 24 směrnice 2003/96/ES

§ 64

Vývoz minerálních olejů

Při vývozu a při dopravě mezi členskými státy nelze při výstupu z daňového území České republiky uplatnit nárok na vrácení daně podle § 14 odst. 1 u minerálních olejů, které se nacházejí v běžných nádržích motorových dopravních prostředků, pracovních strojů, klimatizačních, chladírenských a jiných podobných zařízení a slouží k jejich vlastnímu pohonu a provozu.

K § 64

1. Obecně je vývoz vybraných výrobků upraven v § 27b, pokud jsou vyváženy z daňových skladů v režimu podmíněného osvobození od daně. Dále je pak celní režim vývozu upraven v celním kodexu Společenství. Vyvážené vybrané výrobky jsou v tomto případě předmětem obchodu v rámci podnikatelské činnosti. Toto ustanovení naopak upravuje vývoz nebo dopravu minerálních olejů, které předmětem obchodu v rámci podnikatelské činnosti nejsou, protože slouží k pohonu dopravních prostředků nebo jejich provozu. Jedná se tedy o minerální oleje, které se nacházejí v běžných nádržích motorových dopravních prostředků, pracovních strojů, klimatizačních, chladírenských a jiných podobných zařízení a dochází k jejich spotřebě v průběhu používání dopravního prostředku, stavebního stroje apod. Zákon při tomto vývozu nebo dopravě minerálních olejů nerozlišuje, zda je dopravní prostředek používán v rámci podnikatelské činnosti, nebo k soukromým účelům.

2. Podle tohoto ustanovení nelze uplatnit nárok na vrácení daně u minerálních olejů, které se nacházejí v běžné nádrži dopravního prostředku, vyvezené z daňového území České republiky do třetí země. Obdobně nelze uplatnit nárok na vrácení daně u minerálních olejů dopravované z daňového území České republiky do jiného členského státu.

Související ustanovení:

§ 14 – vracení daně plátci, § 63 – dovoz minerálních olejů

Evropské právní předpisy:

čl. 24 směrnice 2003/96/ES, – celní kodex Společenství

§ 65

zrušen

HLAVA II – DAŇ Z LIHU

§ 66

Plátce daně z lihu

(1) Plátci jsou také

a) právnické a fyzické osoby, které nakoupí nebo dovezou líh a výrobky obsahující líh osvobozený od daně podle § 71 odst. 1 písm. a), d), f) a i),

b) právnické a fyzické osoby, které nakoupí nebo dovezou výrobky obsahující líh osvobozený od daně podle § 71 odst. 1 písm. c),

c) právnické a fyzické osoby podle § 4 odst. 1 písm. f), které skladují nebo uvádějí do volného daňového oběhu líh, který je předmětem daně podle § 67 odst. 1 a 2, s výjimkou lihu osvobozeného od daně podle § 71 odst. 1 písm. b) a e), nebo

d) právnické a fyzické osoby, které překročí při výrobě nebo oběhu lihu stanovené normy ztrát lihu.46)

(2) Právnické a fyzické osoby podle odstavce 1 písm. b) jsou povinny oznámit v každém kalendářním roce první nákup nebo dovoz výrobků obsahujících líh osvobozený od daně podle § 71 odst. 1 písm. c) správci daně.

46) § 2 odst. 1 písm. k) zákona č. 61/1997 Sb.

K § 66

1. Obecně jsou osoby plátců a podmínky, za kterých se tyto osoby stávají plátci daně ve vztahu ke všem spotřebním daním uvedeným v zákoně, definovány v § 4. Toto ustanovení definuje další případy, kdy se osoba také stává plátcem daně, ale jen ze spotřební daně z lihu.

K odst. 1

2. V tomto ustanovení jsou definováni plátci daně z lihu v návaznosti na způsob nakládání s lihem a druh lihu. Plátci, kteří jsou uvedeni pod písmeny a) a b) tohoto ustanovení, nemají povinnost se registrovat ke spotřební dani hned, pokud bude zachován účel použití, na který se vztahuje osvobození od daně z lihu. Jestliže uživatel použije osvobozený líh pro jiný účel použití, než pro který ho uživatel přijal osvobozený od daně, pak mu vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit podle § 9 odst. 3 písm. b), a uživatel je povinen se zaregistrovat jako plátce u správce daně nejpozději do dne vzniku první povinnosti daň přiznat a zaplatit.

K odst. 1 písm. a)

3. První skupinu plátců tvoří osoby, které nakupují nebo dováží nedenaturovaný líh osvobozený od spotřební daně, protože je používán jako materiál vstupující v rámci podnikatelské činnosti do výrobků při výrobě potravin, potravinových doplňků, přídavných látek, látek určených k aromatizaci potravin a pomocných látek. Jedná se tedy o širokou škálu výrobků, které jsou pak užívány jako potravina či nápoj, nebo se jedná o meziprodukty pro výrobu potravin nebo nápojů, samozřejmě s výjimkou výroby finálních výrobků, které by spadaly pod kódy nomenklatury 2207 nebo 2208.

4. Dále do této skupiny plátců patří osoby, které nakupují nebo dováží nedenaturovaný líh osvobozený od spotřební daně, protože je používán pro výrobu a přípravu léčiv.

5. Mezi plátce definované pod tímto písmenem patří ještě osoby, které nakupují nebo dováží zvláštně denaturovaný syntetický líh a zvláštně denaturovaný kvasný líh určený k použití pro stanovený účel, a osoby, které mají líh osvobozen ve vzorcích pro povinné rozbory.

K odst. 1 písm. b)

6. Druhou skupinu plátců daně z lihu tvoří osoby, které nakupují nebo dováží výrobky, jež obsahují líh osvobozený od daně, a tyto výrobky jsou určeny k aromatizaci nápojů nebo potravin. Tyto osoby jsou uživateli, protože nakládají s výrobky, které obsahují líh osvobozený od daně, přičemž tyto výrobky mohou přijímat bez zvláštního povolení. Musí být ale splněna podmínka použití nakupovaných nebo dovážených výrobků. V případě použití pro aromatizaci nápojů může být výsledný obsah etanolu nejvýše 1,2 % objemových. V případě aromatizace ostatních potravin se nesmí jednat o výrobky s kódem nomenklatury 2207 nebo 2208.

K odst. 1 písm. c)

7. Další skupinu plátců tvoří osoby, které nakládají s výrobky, které spadají pod kódy nomenklatury 2207 a 2208, nebo s výrobky spadající pod kódy 2204, 2205, 2206, které mají skutečný obsah lihu vyšší než 22 % objemových, a neprokáží jejich zdanění nebo oprávněné nabytí bez spotřební daně. Dále pokud tyto osoby při uvádění výrobků do volného oběhu neprokáží, že uvádějí tyto výrobky zdaněné nebo oprávněně bez spotřební daně.

K odst. 1 písm. d)

8. Poslední skupinu plátců pak tvoří osoby, které při nakládání s lihem překročí výši technicky zdůvodnitelných ztrát lihu vznikající při jeho úpravě, skladování, dopravě, manipulaci a zpracování. Výše jednotlivých typů technicky zdůvodnitelných ztrát pak stanovuje prováděcí předpis k zákonu o lihu.

K odst. 2

9. Osoby, které nakupují nebo dováží výrobky obsahující líh, které se používají k aromatizaci nápojů nebo jiných potravin, vyjma výrobků uvedených pod kódy nomenklatury 2207 nebo 2208, mají uloženu oznamovací povinnost vůči správci daně.

10. Tyto osoby jako uživatelé mohou přijímat tyto výrobky bez zvláštního povolení, tedy nejsou pod přímou kontrolou správce. Mají tedy uloženu povinnost oznámit správci daně první nákup nebo první dovoz v daném kalendářním roce. Další nákupy nebo dovozy již oznamovat nemusí. Pak je na rozhodnutí správce daně, zda v průběhu kalendářního roku provede šetření u těchto osob za účelem zjištění, zda tyto osoby nakládají s těmito výrobky v souladu se zákonem.

Související ustanovení:

§ 4 – plátce daně, § 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 67 – předmět daně z lihu, § 68 – vznik povinnosti daň z lihu přiznat a zaplatit

§ 67

Předmět daně z lihu

(1) Předmětem daně je líh (etanol)47) včetně neodděleného lihu vzniklého kvašením, obsažený v jakýchkoli výrobcích, nejde-li o výrobky uvedené pod kódy nomenklatury 2203, 2204, 2205, 2206, pokud celkový obsah lihu v těchto výrobcích činí více než 1,2 % objemových etanolu.

(2) Předmětem daně je i líh podle odstavce 1 včetně neodděleného lihu vzniklého kvašením, obsažený ve výrobcích uvedených pod kódy nomenklatury 2204, 2205, 2206, pokud celkový obsah lihu v těchto výrobcích činí více než 22 % objemových etanolu.

(3) Na líh denaturovaný jiným než stanoveným denaturačním prostředkem, s menším množstvím denaturačního prostředku nebo použitý pro jiný než stanovený účel se pohlíží jako na líh nedenaturovaný; na líh zvláštně denaturovaný v souladu s požadavky jiného členského státu, který je obsažen ve výrobku, se pohlíží jako na nedenaturovaný, pokud je zjištěno daňové zneužití tohoto výrobku. Ministerstvo financí ve spolupráci s Ministerstvem zemědělství zamítne nárok na osvobození od daně nebo zruší již udělené osvobození od daně postupem podle směrnice o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů47a).

(4) Dani nepodléhá líh, který byl již jednou zdaněn, pokud u něho nebylo uplatněno vrácení daně podle § 14. Toto ustanovení se nepoužije v případech podle § 11 odst. 2, § 14 odst. 7, § 66 odst. 1 písm. c) a v případech, kdy došlo k dodatečnému vyměření daně na základě vzniku povinnosti daň přiznat a zaplatit při nabytí, prodeji nebo zjištění nezdaněného lihu [§ 68 písm. d)].

47) § 2 odst. 1 písm. a) zákona č. 61/1997 Sb.

47a) Čl. 27 bod 5 směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů.

K § 67

1. Úprava předmětu daně z lihu vychází z čl. 20 směrnice 92/83/EHS. Porovnáme-li definici předmětu daně z lihu, která je uvedena ve výše zmíněné směrnici, s definicí předmětu daně z lihu uvedenou v zákoně, zjistíme rozdíl v pojetí, co je předmětem zdaňování.

2. Směrnice definuje za předmět daně výrobek, který obsahuje líh. Oproti tomu v zákoně je předmětem daně líh obsažený ve výrobcích. Toto rozdílné pojetí však nemá vliv na konečné zdanění.

K odst. 1

3. Podle definice uvedené v tomto odstavci je předmětem daně líh, který se nachází ve výrobcích spadajících pod kód nomenklatury 2207 a 2208. Kód nomenklatury 2207 zahrnuje líh nedenaturovaný s obsahem alkoholu 80 % objemových a více a dále líh a ostatní destiláty denaturované s jakýmkoli obsahem alkoholu. Pod kód nomenklatury 2208 jsou pak zařazovány výrobky, jako jsou destiláty, likéry a cordiály a ostatní lihoviny a nedenaturovaný líh s obsahem alkoholu menším než 80 % objemových.

4. Destiláty jsou výrobky, které se vyrábějí destilací přírodně zkvašených tekutin, jako například vína, kvašeného moštu nebo kvašením zrní, ovoce, matolin, semen nebo podobných rostlinných produktů. Mezi nejznámější výrobky této skupiny patří whisky, koňak, armagnac, brandy, grappa, rum, tafia, gin a vodka.

5. Likéry a cordiály jsou alkoholické nápoje, do kterých byl přidán cukr, med nebo jiná přírodní sladidla a dále extrakty nebo esence. Mezi likéry patří výrobky jako je anýzovka, curacao, kmínka, ovocné likéry, vaječné likéry, čokoládové likéry, mléčné likéry a medové likéry.

6. Mezi ostatní lihoviny patří lihoviny získané z cidru (calvados), ze švestek (mirabelková lihovina, slivovice), z třešní (kirsch) nebo jiného druhu ovoce. Dále se do této skupiny zahrnují arak a lihoviny z rýže nebo palmového vína a alkoholické aperitivy, jako jsou absint, bitter, hořká apod., nedenaturovaný líh s obsahem alkoholu nižším než 80 % objemových, ať už je určen přímo ke konzumaci, nebo k průmyslovým účelům. Do této skupiny budou také patřit alkoholické nápoje, někdy označované jako „potravinové doplňky“, určené k udržování organismu v dobrém zdravotním stavu a v dobré pohodě. Mohou být vyrobeny z rostlinných výtažků nebo z ovocných koncentrátů a obohacené o vitaminy a minerály.

7. Dále sem bude patřit líh, který je obsažen ve výrobcích, které spadají do následujících kódů Kombinované nomenklatury. Číslo 1302 zahrnuje mimo jiné rostlinné šťávy a výtažky. Výtažky z rostlin, které se nazývají tinktury, obsahují alkohol, jenž byl použit při jejich extrakci. Výtažky mohou být jednoduché nebo složené. U jednoduchých výtažků podléhá extrakci pouze jeden druh rostlin, kdežto složené výtažky se získávají buď smícháním různých jednoduchých výtažků, nebo současným zpracováním smíchaných druhů několika rostlin. Mezi nejznámější rostlinné výtažky ve formě tinktur patří výtažek z jalapy, aloe vera nebo chininu.

8. Číslo 3302 zahrnuje směsi vonných látek a směsi (včetně lihových roztoků) na bázi jedné nebo více těchto látek, používané jako suroviny v průmyslu, a ostatní přípravky na bázi vonných látek používané k výrobě nápojů. Jedná se o směsi vonných látek, které se používají jako surovina ve voňavkářském průmyslu (výroba parfémů, toaletních vod apod.) nebo potravinářském průmyslu a při výrobě nápojů (například jako aromatizační přípravky do cukrovinek, potravin nebo nápojů).

9. Dále se tyto přípravky používají v kosmetickém průmyslu při výrobě mýdel, sprchových gelů, ústních vod apod. Další skupinu pak budou tvořit výrobky, které se zařazují do čísla 3304 zahrnující ústní vody apod.

10. Naopak předmětem daně dle tohoto ustanovení nebude líh, který je obsažen ve výrobcích spadajících pod následující kódy nomenklatury 2203, 2204, 2205 a 2206, přestože obsah lihu bude činit více jak 1,2 % objemových. Tyto výrobky budou předmětem daně z piva nebo z vína a meziproduktů.

K odst. 2

11. Předmětem daně z lihu je dále líh, který je obsažen ve výrobcích následujících kódů nomenklatury 2204, 2205 a 2206, pokud obsah lihu v těchto výrobcích je vyšší než 22 % objemových.

12. Do čísla 2204 se zařazují vína z čerstvých hroznů, dále šumivá vína a dezertní vína. Dezertní vína jsou vína s vysokým obsahem alkoholu a právě některá z nich, která pocházejí z oblastí, jako jsou Kanárské ostrovy, Kypr, Malaga, Porto nebo ostrov Samos, mohou obsahovat více jak 22 % objemových lihu. V těchto případech bude líh obsažený v těchto vínech předmětem daně z lihu.

13. Číslo 2205 zahrnuje vermut a ostatní vína z čerstvých hroznů, připravené pomocí aromatických bylin nebo jiných aromatických látek. Obdobně jako u předchozího čísla, pokud některý z těchto výrobků bude mít obsah alkoholu vyšší než 22 % objemových, pak líh obsažený v těchto výrobcích bude předmětem daně z lihu.

14. Poslední zmíněné číslo 2206 zahrnuje ostatní kvašené nápoje, směsi kvašených nápojů a směsi kvašených nápojů s nealkoholickými nápoji. Mezi kvašené nápoje patří „vína“ připravená kvašením šťávy z jiného ovoce než z hroznů, jako jsou jablečná, hrušková nebo višňová vína, dále fíková nebo datlová vína. Další skupinu tvoří zkvašené nápoje vzniklé zkvašením mízy jako například jedlové nebo smrkové pivo (spruce) a palmové víno. Samotnou skupinu pak tvoří medovina, což je kvašený nápoj připravený zkvašením vodného roztoku medu.

15. Všechny výše uvedené výrobky čísla 2206 budou do tohoto čísla patřit, i když budou dolihovávány, tedy s přídavkem lihu. Výsledný obsah lihu ve výrobcích pak bude určující, zda tyto výrobky budou předmětem daně z vína a meziproduktů, nebo naopak, zda líh v těchto výrobcích nebude předmětem daně z lihu.

K odst. 3

16. Zákon v tomto ustanovení upravuje nahlížení na denaturovaný líh z pohledu použitého denaturačního prostředku a dále k jakému účelu použití je určen.

17. Pokud se má jednat o líh, který je deklarován jako líh obecně denaturovaný, pak musí být splněna podmínka použití obecného denaturačního prostředku ve správném množství. Účel použití takto denaturovaného lihu se již dále nezkoumá, protože obecně denaturovaný líh lze použít osvobozený od daně z lihu pro jakýkoli účel použití.

18. Jiná situace je u zvláštní denaturace lihu. Zkoumá se druh použitého denaturačního prostředku, jeho množství v denaturovaném lihu a následně účel použití tohoto zvláštně denaturovaného lihu. Aby zůstalo zachováno osvobození od daně pro tento líh, musí být splněny všechny 3 podmínky. Nesplněním jen jedné, jakékoli z uvedených podmínek, se považuje tento líh za nedenaturovaný a podléhá zdanění.

19. Nově je v zákoně definováno posouzení osvobození od daně z lihu na daňovém území České republiky u zvláštně denaturovaného lihu, který byl denaturován v jiném členském státě podle příslušných předpisů této členské země, použit pro výrobu výrobku, který nepodléhá zdanění, a následně dopraven na daňové území České republiky. Pokud bude zjištěno, že na daňovém území České republiky došlo ke zneužití výrobku, který obsahuje líh zvláštně denaturovaný v souladu s předpisy členského státu, v němž byl líh zpracován do výrobku, bude se na tento líh pohlížet jako na nedenaturovaný.

20. Pokud by bylo na tento výrobek v souvislosti s jeho dopravením na daňové území České republiky přiznáno nebo požadováno daňové zvýhodnění formou osvobození od daně z lihu, toto daňové zvýhodnění se zruší, nebo se vůbec nepřizná. Postup příslušných státních orgánů, kterými jsou Ministerstvo zemědělství České republiky a Ministerstvo financí České republiky, při zamítnutí nebo zrušení daňového zvýhodnění je stanoven v článku 27 odst. 5 směrnice 92/83/EHS.

21. Tato úprava byla do zákona zavedena na základě zjištění získaných při kontrolní činnosti v oblasti nakládání s lihem a s výrobky obsahujícími vysoký podíl lihu. Byly registrovány případy, kdy na daňovém území České republiky končil líh zvláštně denaturovaný obsažený ve výrobcích, jako jsou nemrznoucí směsi do ostřikovačů, které byly původně určeny pro trh v jiném členském státě. Tyto výrobky byly následně zneužity pro nelegální výrobu lihovin za studena, protože obsahovaly vysoké procento lihu, ale samotný líh obsahoval velmi malé množství zvláštního denaturačního prostředku, který byl navíc snadno odstranitelný.

K odst. 4

22. U vybraných výrobků, které byly zdaněny, lze uplatnit nárok na vrácení daně, pokud byly splněny zákonem stanovené podmínky, za kterých může nárok na vrácení daně vzniknout.

23. Obecně je vrácení daně upraveno v § 14. Specifické vrácení daně z lihu je pak upraveno v § 78 odst. 6. Pokud tedy bude přiznán nárok na vrácení daně z lihu, ať už podle § 14 nebo § 78 odst. 6, bude po celou dobu nakládání s lihem na daňovém území České republiky tento líh podléhat dani. Při uplatnění nároku na vrácení daně z lihu podle § 14 bude líh následně podléhat dani, pokud se bude jednat o vrácení daně z titulu opětovného uvedení do režimu podmíněného osvobození od daně, přičemž musí být splněny následující podmínky:

a) daň se vrátí jenom provozovateli daňového skladu, který uvedl líh do volného daňového oběhu a jemuž byl tento líh vrácen,

b) líh byl vrácen z důvodu nepřevzetí kupujícím nebo vypořádání nároků z vad lihu,

c) provozovatel daňového skladu za líh neobdržel úplatu nebo tuto úplatu vrátil kupujícímu.

24. V ostatních případech vrácení daně z lihu popsaných v § 14 buď opustí líh daňové území České republiky, protože bude dopraven, nebo zaslán do jiného členského státu Evropského společenství, či bude vyvezen do třetích zemí, nebo dojde k jeho zničení v důsledku nepředvídatelné a neodvratitelné události u oprávněného příjemce, daňového zástupce nebo výrobce, který není provozovatelem daňového skladu.

25. V případě dopravy, zaslání nebo vývozu lihu opustí tento líh daňové území České republiky, a tudíž se na něj nevztahují ustanovení zákona. V případě, kdy dojde k jeho zničení, přestane tento líh existovat, a proto ustanovení zákona není na co vztáhnout.

26. Pokud bude provozovatelem daňového skladu uplatněno vrácení daně z lihu podle § 78 odst. 6, bude se jednat o vrácení daně z lihu, který byl přijat do daňového skladu na přepracování, a to na základě povolení příslušného správce daně. Dnem, kdy bude takovýto líh opětovně uveden do režimu podmíněného osvobození od daně, bude tento líh při opětovném uvedení do volného daňového oběhu opět podléhat dani z lihu.

27. Další výjimka, kdy líh podléhá dani, je vztažena k § 11 odst. 2. Jedná se o nabytí nebo nákup zdaněného lihu, který je ale nabyvatelem nebo kupujícím použit pro účely, na které by se vztahovalo osvobození od daně z lihu. V tomto případě se na takový líh pro účely tohoto zákona pohlíží jako na líh, který byl pořízen za cenu bez daně. Z tohoto důvodu nelze ani uplatnit nárok na vrácení daně z takto použitého zdaněného lihu.

28. Nabyvatel nebo kupující si měl zajistit, aby byly při nabytí nebo nákupu splněny všechny zákonem stanovené podmínky pro osvobození lihu od daně, a primárně uplatnit nárok na osvobození od daně. Tímto postupem se tak nabyvatel nebo kupující připravil o daňové zvýhodnění, které mu umožňuje zákon, a ještě musí řádně prokázat, že líh skutečně nabyl nebo nakoupil zdaněný.

29. Poslední případ, kdy líh podléhá dani z lihu, se vztahuje k osobám, které ve volném daňovém oběhu skladují nebo uvádějí do volného daňového oběhu líh, ale nejsou schopny prokázat zdanění tohoto lihu. Tedy že osoby tento líh nabyly nebo nakoupily za cenu včetně daně, nebo že u tohoto lihu, u kterého vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit v souvislosti s jeho uvedením do volného daňového oběhu, skutečně daň přiznaly a zaplatily.

Související ustanovení:

§ 7 – předmět daně, § 66 – plátce daně z lihu, § 68 – vznik povinnosti daň z lihu přiznat a zaplatit

Související předpisy:

§ 2 odst. 1 písm. a) zákona o lihu, – Mezinárodní úmluva o Harmonizovaném systému popisu a číselného označování zboží (Brusel, 14. 6. 1983) a Protokol o její změně (Brusel, 29. 6. 1986), – vyhláška ministra zahraničních věcí č. 160/1988 Sb., – Vysvětlivky k Harmonizovanému systému popisu a číselného označování zboží

Evropské právní předpisy:

čl. 20 a čl. 27 odst. 5 směrnice 92/83/EHS, – nařízení Komise (ES) č. 2031/2001, kterým se mění příloha nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, – sdělení Komise (2008/C 133/01), – Vysvětlivky ke Kombinované nomenklatuře Evropského společenství

§ 68

Vznik povinnosti daň z lihu přiznat a zaplatit

Povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká také

a) dnem zjištění překročení stanovených norem ztrát lihu při výrobě a oběhu lihu,46)

b) dnem zjištění neoprávněně odejmutého lihu z výrobního procesu, ze zásob nebo při dopravě,

c) dnem zjištění neoprávněné regenerace lihu,

d) dnem nabytí, prodeje nebo zjištění nezdaněného lihu právnickými nebo fyzickými osobami uvedenými v § 66 odst. 1 písm. c) nebo lihu, který právnické nebo fyzické osoby vyrobily bez oprávnění provozovat živnost, a to tím dnem, který nastal dříve, nebo

e) v případě ukončení činnosti nejpozději jeden den před podáním žádosti o výmaz z obchodního rejstříku nebo žádosti o zrušení živnostenského oprávnění; daňová povinnost se týká lihu a všech výrobků obsahujících líh podléhajících dani, jež jsou k tomuto dni ve vlastnictví plátce, který uvedené výrobky vyrobil, nakoupil nebo dovezl, s výjimkou nezdaněného lihu osvobozeného od daně podle § 71 odst. 1 písm. b) a e).

46) § 2 odst. 1 písm. k) zákona č. 61/1997 Sb.

K § 68

1. Obecně je vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit definován v § 9, a to bez ohledu na to, o kterou spotřební daň se jedná. Toto ustanovení definuje další případy, kdy vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit, ale jen v souvislosti s nakládáním lihem.

K písm. a)

2. První případ vzniku povinnosti daň přiznat a zaplatit souvisí se ztrátami lihu. Prováděcí předpis k zákonu o lihu stanovuje jednotlivé druhy ztrát a jejich výše, při kterých je líh ještě osvobozen od daně z lihu. Množství lihu, které převyšuje stanovenou normu ztrát, pak podléhá zdanění. Plátci vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit dnem, kdy zjistí překročení stanovené výše množství lihu, které by jinak bylo osvobozeno od daně.

3. Lhůta pro podání daňového přiznání je stanovena v § 18 odst. 1. Plátce tedy podá daňové přiznání do 25. dne po skončení zdaňovacího období, ve kterém byly zjištěny ztráty lihu nad normu ztrát. Lhůta pro zaplacení daně se pak odchyluje od obecně lhůty uvedené v § 18 odst. 5 stanovena v § 76.

K písm. b)

4. Líh jako vybraný výrobek musí být vyráběn v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně, vyjma lihu získaného z pěstitelského pálení.

5. Pokud se bude tedy jednat o líh vyráběný či již vyrobený a skladovaný v daňovém skladu nebo dopravovaný mezi dvěma daňovými sklady v režimu podmíněného osvobození od daně, pak neoprávněně odejmutý líh z výrobního procesu, ze zásob nebo při dopravě představuje vynětí lihu z režimu podmíněného osvobození od daně.

6. V případě lihu osvobozeného od daně může dojít k neoprávněnému odnětí, pokud dojde ke ztrátě nebo odcizení lihu při dopravě osvobozeného lihu mezi plátcem a uživatelem nebo ke ztrátě či odcizení osvobozeného lihu, který skladuje uživatel.

7. V případě lihu, který je získáván z pěstitelského pálení, se může jednat o odcizení lihu provozovateli z pěstitelské pálenice. Vzhledem k tomu, že na líh z pěstitelského pálení se v okamžiku jeho výroby neuplatňuje režim podmíněného osvobození od daně, je okamžikem výroby uveden do volného daňového oběhu a vzniká u něj povinnost daň přiznat a zaplatit. K neoprávněnému odejmutí tohoto lihu sice může dojít, ale nevznikne u něj povinnost daň přiznat a zaplatit z titulu odcizení, protože tato povinnost vznikla provozovateli dříve, a to v okamžiku jeho výroby, tedy ve stejný okamžik, kdy mu vznikla daňová povinnost.

K písm. c)

8. Regenerace lihu může být prováděna pouze v daňovém skladu – lihovaru. Podmínky provozování lihovaru posuzuje Ministerstvo zemědělství České republiky. Ve stanovisku pro vydání koncese se uvede rozsah povolených činností, tedy zda je provozovatel lihovaru oprávněn provádět regeneraci lihu. Pokud provozovatel lihovaru nemá tuto činnost povolenu, a přesto provádí tento způsob zušlechtění lihu, dnem zjištění této skutečnosti vzniká provozovateli z takto získaného lihu povinnost daň přiznat a zaplatit.

K písm. d)

9. Vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, který je definován pod tímto písmenem, souvisí s neprokázáním zdanění vybraných výrobků, které osoba nakoupila, skladovala nebo dopravovala v množství větším, než je množství definované v § 4 odst. 3 písm. c).

10. Dále se jedná o případy, kdy je líh vyráběn a upravován bez příslušné koncese vydané živnostenským úřadem. Povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká osobě dnem neoprávněné výroby takového lihu.

K písm. e)

11. Poslední případ vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň z lihu souvisí s ukončením činnosti daňového subjektu. Může se jednat o úplné ukončení podnikatelské činnosti, subjekt bude žádat o výmaz z obchodního rejstříku, nebo se bude jednat o omezení podnikatelské činnosti, kdy bude ukončena pouze podnikatelská činnost v oblasti výroby a úpravy lihu, a subjekt bude žádat o zrušení živnostenského oprávnění.

12. Povinnost daň přiznat a zaplatit se bude vztahovat na vyrobený, nakoupený nebo dovezený líh a výrobky obsahující líh, které jsou ve vlastnictví plátce.

13. Výjimku tvoří výrobky obsahující líh, který je osvobozen od daně z lihu. Podle § 71 odst. 1 písm. b) a e) se jedná o potravinářské výrobky a dále o obecně denaturovaný líh, přiboudlinu a výrobky vyrobené z lihu denaturovaného podle zvláštního předpisu. Tento líh nebude podléhat zdanění.

Související ustanovení:

§ 4 – plátce daně, § 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 66 – plátce daně z lihu, § 67 – předmět daně z lihu

Související předpisy:

§ 2 odst. 1 písm. k) zákona o lihu

§ 69

Základ daně z lihu

Základem daně pro účely tohoto zákona je množství lihu vyjádřené v hektolitrech etanolu při teplotě 20 °C zaokrouhlené na dvě desetinná místa.

K § 69

1. V souladu s článkem 21 směrnice 92/83/EHS se spotřební daň stanovuje z hektolitru čistého alkoholu o teplotě 20 °C a vypočítává se podle počtu hektolitrů čistého alkoholu.

2. Měření množství lihu a způsob zjišťování množství vyrobeného a upraveného lihu je upraveno prováděcím předpisem k zákonu o lihu.

Související ustanovení:

§ 7 – předmět daně, § 10 – sazby a výpočet daně, § 67 – předmět daně z lihu, § 70 – sazby daně z lihu

Související předpisy:

§ 7 zákona o lihu

Evropské právní předpisy:

čl. 21 směrnice 92/83/EHS

§ 70

Sazby daně z lihu

(1) Sazby daně jsou stanoveny takto:

Kód nomenklatury

Text

Sazba daně

2207

líh obsažený ve výrobcích uvedených pod kódem nomenklatury 2207

28 500 Kč/hl etanolu

2208

líh obsažený ve výrobcích uvedených pod kódem nomenklatury 2208 s výjimkou destilátů z pěstitelského pálení v množství do 30 litrů pro jednoho pěstitele za jedno výrobní období podle zákona o lihu49)

28 500 Kč/hl etanolu

líh obsažený v destilátech ovocných z pěstitelského pálení v množství do 30 litrů pro jednoho pěstitele za jedno výrobní období podle zákona o lihu49)

14 300 Kč/hl etanolu

ostatní

líh obsažený ve výrobcích uvedených pod ostatními kódy nomenklatury

28 500 Kč/hl etanolu

(2) Sazba daně z lihu obsaženého v ovocných destilátech z pěstitelského pálení v množství do 30 l etanolu pro jednoho pěstitele za jedno výrobní období se použije pouze v případě, že pěstitel splňuje podmínky stanovené zákonem o lihu49) a zároveň jsou dodrženy ostatní podmínky provozování pěstitelského pálení podle zákona o lihu49).

49) § 2 odst. 1 písm. o) a § 4 zákona č. 61/1997 Sb., o lihu, ve znění pozdějších předpisů.

K § 70

1. Podle čl. 22 směrnice 92/83/EHS jsou členské státy povinny uplatňovat stejnou sazbu daně na veškerý líh, který podléhá spotřební dani z lihu.

2. V souladu s čl. 22 mohou členské státy uplatnit některá daňová zvýhodnění pro líh. Česká republika má přiznánu trvalou výjimku pro uplatňování snížené sazby daně pro líh z pěstitelského pálení. Podle pravidel stanovených v čl. 22 směrnice 92/83/EHS je sazba pro tento líh jen o něco vyšší než 50 % základní sazby daně stanovené pro líh.

3. Minimální úroveň zdanění lihu je pak stanovena v čl. 3 směrnice 92/84/EHS na 550 EUR na hektolitr čistého alkoholu. Tuto minimální úroveň zdanění lihu a lihu z pěstitelského pálení Česká republika splňuje.

K odst. 1

4. Sazby platné od 1. ledna 2004 při přepočtu činily 838,13 EUR pro líh, resp. 420,65 EUR pro líh z pěstitelského pálení. V současné době je úroveň zdanění 1 036 EUR pro líh, resp. 519,96 EUR pro líh z pěstitelského pálení při současné sazbě daně a kursu koruny k 1. lednu 2014.

K odst. 2

5. Na základě povinnosti, která České republice vyplývá z čl. 22 odst. 6 směrnice 92/83/EHS, bylo v ustanovení § 70 odst. 1 zákona o spotřebních daních, jež se týká sazby daně z lihu, stanoveny zvlášť sazba daně pro líh obsažený v ovocných destilátech z pěstitelského pálení do 30 litrů etanolu a zvlášť sazba pro líh obsažený v ovocných destilátech z pěstitelského pálení nad 30 litrů etanolu.

6. Zákon tedy výslovně uvádí, že uplatnění snížené sazby pro líh obsažený v ovocných destilátech z pěstitelského pálení je vázáno nejen na splnění podmínek uváděných pro pěstitelské pálení v zákoně o lihu, ale také na nepřekročení stanoveného limitu. V opačném případě, tedy při překročení stanoveného limitu, bude etanol obsažený v ovocných destilátech z pěstitelského pálení zdaňován základní sazbou daně z lihu.

Související ustanovení:

§ 67 – předmět daně z lihu, § 69 – základ daně u lihu

Související předpisy:

§ 3 zákona o lihu

Evropské právní předpisy:

čl. 22 směrnice 92/83/EHS, – čl. 3 směrnice 92/84/EHS

§ 71

Osvobození od daně z lihu

(1) Od daně je také osvobozen líh

a) určený k použití jako materiál vstupující v rámci podnikatelské činnosti6) do výrobků při výrobě potravin, potravních doplňků, látek přídatných, látek určených k aromatizaci potravin a látek pomocných,50) s výjimkou výrobků uvedených pod kódy nomenklatury 2207 a 2208,

b) ve výrobcích potravinářských uvedených pod písmenem a), pokud obsah lihu v nich nepřesahuje 8,5 litru etanolu ve 100 kg výrobku u čokoládových výrobků nebo 5 litrů etanolu ve 100 kg výrobku u ostatních výrobků, a etanol obsažený v léčivech;51) toto osvobození se nevztahuje na výrobky uvedené pod kódy nomenklatury 2207 a 2208,

c) v látkách určených k aromatizaci

1. 1. nápojů, přičemž obsah etanolu v těchto nápojích nepřesáhne 1,2 % objemových, nebo

2. 2. jiných potravin s výjimkou výrobků uvedených pod kódy nomenklatury 2207 a 2208,

d) pro výrobu a přípravu léčiv,

e) obecně denaturovaný, přiboudlina a líh ve výrobcích, pokud jsou tyto výrobky vyrobeny z lihu denaturovaného podle zvláštního právního předpisu,52)

f) zvláštně denaturovaný syntetický a zvláštně denaturovaný kvasný určený k použití pro stanovený účel,52)

g) ve výrobcích uvedených pod kódy nomenklatury 2207, 2208, 3301 nebo 3302 znehodnocených podle pokynů a za přítomnosti úředních osob správce daně nebo za jejich přítomnosti zničených,

h) ve vzorcích odebraných správcem daně,

i) ve vzorcích určených pro povinné rozbory.53)

(2) Od daně je dále osvobozen líh ve výši technicky zdůvodněných skutečných ztrát, maximálně však do výše stanovených norem ztrát.46)

46) § 2 odst. 1 písm. k) zákona č. 61/1997 Sb.

50) Zákon č. 110/1997 Sb., o potravinách a tabákových výrobcích a o změně a doplnění některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů.

51) Zákon č. 79/1997 Sb., o léčivech a o změnách a doplnění některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů.

52) § 10 odst. 2 zákona č. 61/1997 Sb.

53) Zákon č. 22/1997 Sb., o technických požadavcích na výrobky a o změně a doplnění některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů.

K § 71

1. Toto ustanovení definuje jednotlivé druhy osvobození v návaznosti na druh lihu, kterého se osvobození týká, a účel použití lihu, pro který se osvobození uplatňuje.

K odst. 1 písm. a) a d)

2. Osvobození od daně z lihu uvedené v těchto ustanoveních se vztahuje na kvasný nedenaturovaný líh. Vzhledem k jeho účelu použití není vhodné, aby tento líh byl jakkoli denaturován. V prvním případě vstupuje jako surovina do výrobků při výrobě potravin potravních doplňků, látek přídatných, látek určených k aromatizaci potravin a látek pomocných. Následně tedy dochází k jeho konzumaci. Z tohoto důvodu musí být při výrobě výše uvedených výrobků použit líh vhodný k lidskému požívání.

3. Obdobně je to u lihu, který se používá pro výrobu a přípravu léčiv. Ve většině se jedná o léčivé přípravky, které se pacientem užívají per stoma, a tedy i líh použitý na jejich výrobu nebo přípravu musí být vhodný lidskému požívání. V případě přípravků, které se aplikují in vivo, například aplikace tinktur a mastí na kůži, může být líh zvláštně denaturován, ale denaturační látka nesmí ve své koncentraci poškodit zdraví člověka. Zvláštním denaturačním prostředkem pro tyto účely je lékařský benzin, který se přidává v množství 10 ml na 1 litr lihu.

K odst. 1 písm. b)

4. Osvobození od daně z lihu uvedené v tomto ustanovení se vztahuje na líh, který je již obsažen v potravinách nebo v léčivech. V případě čokoládových výrobků je líh osvobozen od daně, pokud obsah lihu v nich nepřesahuje 8,5 litru etanolu ve 100 kg výrobku. Mezi tyto výrobky patří například rumové pralinky nebo čokoládové bonbony plněné likérem.

5. U ostatních výrobků, které neobsahují čokoládu, je líh osvobozen, pokud jeho obsah nepřesahuje 5 litrů etanolu ve 100 kg výrobku. Poslední skupinu pak tvoří léčiva, ve kterých je obsažen líh. V těchto případech není stanovena horní hranice pro obsah lihu v léčivém přípravku. Do této skupiny patří zejména tinktury a roztoky, které obsahují účinnou látku, a používají se například k potírání kůže, jako kapky k vnitřnímu požití apod.

K odst. 1 písm. c)

6. Aromatické látky, které se používají k ochucení nebo aromatizaci potravin a nápojů se nejčastěji vyrábějí jako lihové roztoky, přičemž koncentrace lihu v tomto aromatu může být různá. Může se jednat o parfémové báze sestávající ze směsi vonných silic a fixativů, které nejsou připraveny k použití, dokud k nim není přidán etanol. Dále mezi aromatické látky patří roztoky jedné nebo více vonných látek v alkoholu (etanol nebo isopropylalkohol). Přípravky, které se používají k aromatizaci nápojů, sestávají z různých vonných výtažků a používají se primárně k dodání vůně a v druhé řadě k dodání chuti. Mohou navíc obsahovat šťávu, barviva, okyselovací přípravky, sladidla apod., za předpokladu, že je zachován charakter vonné látky. Výše uvedené přípravky se zařazují do čísla 3302 Kombinované nomenklatury.

7. V případě použití aromat pro ochucení a aromatizaci nápojů lze líh obsažený v tomto aromatu osvobodit od daně z lihu, pokud koncentrace obsah etanolu v těchto vyrobených nápojích nepřesáhne 1,2 % objemových.

8. Toto osvobození se nevztahuje na líh obsažený v aromatech, pokud se tato aromata používají k aromatizaci nápojů spadajících pod kódy Kombinované nomenklatury 2207 nebo 2208, tedy výrobků, které jsou předmětem daně z lihu podle § 67 odst. 1.

9. Aromata lze použít k aromatizaci dalších potravin, jiných než jsou nápoje, jako jsou například sladké pečivo, zákusky, dorty, krémové náplně apod. I pro tyto účely použití aromat je líh v těchto aromatech osvobozen od daně.

K odst. 1 písm. e)

10. Další skupinu výrobků, v nichž obsažený líh je osvobozen od daně, tvoří obecně denaturovaný líh, přiboudlina a výrobky obsahující líh zvláštně denaturovaný podle prováděcího předpisu.

11. Obecně denaturovaný líh je líh, který je denaturován obecnou denaturační směsí. Současná právní úprava definuje 2 obecné denaturační směsi, které jsou uznávány ostatními členskými státy Evropské unie. První obecná denaturační směs sestává ze směsi methylethylketonu, bitrexu, methylénové modři a thiofenu. Druhý typ obecné denaturační směsi sestává ze směsi solventní nafty, petroleje a technického čistícího benzinu. Pokud je líh denaturován jednou z těchto směsí pro obecnou denaturaci lihu, pak je líh osvobozen od daně pro jakýkoli účel použití.

12. Přiboudlina je produkt, který vzniká při destilaci lihu. Je to druhý podíl odtahovaný z rektifikační kolony, který obsahuje těžké podíly z rektifikace lihu, jako je izopentanol, izobutanol a propanol. Obsahuje rovněž vodu a zbytek etanolu. Přiboudlina nemá stále exaktně dané složení. Obsah jednotlivých složek může kolísat v závislosti na výrobní technologii.

13. Mezi výrobky, které obsahují líh zvláštně denaturovaný podle zvláštního předpisu, patří výrobky, jako jsou parfémy, toaletní vody, ústní vody, zubní pasty a další kosmetické výrobky. Líh používaný pro výrobu výše uvedených výrobků je denaturován zvláštním denaturačním prostředkem, mezi který patří například ajatin ve směsi s glycerolem, 2-propanol nebo denatonium benzoát.

K odst. 1 písm. f)

14. Od spotřební daně je dále osvobozen zvláštně denaturovaný syntetický líh a zvláštně denaturovaný kvasný líh určený k použití pro stanovený účel podle použitého druhu zvláštního denaturačního prostředku.

15. V současné době se v České republice syntetický líh nevyrábí, pouze se dopravuje z jiných členských států Evropské unie, nebo dováží ze třetích zemí. U kvasného zvláštně denaturovaného lihu lze uplatnit osvobození pouze tehdy, pokud bude zároveň splněna podmínka druhu a množství denaturačního prostředku a stanovený účel použití. Nesplněním jedné ze dvou podmínek nelze líh považovat za osvobozený, a naopak podléhá zdanění.

K odst. 1 písm. g)

16. Pod tímto písmenem jsou zahrnuty zvláštní případy osvobození od daně z lihu. Jedná se o případy, kdy dojde například k nedodržení technologie výroby a zpracování lihu na výrobky, které se zařazují pod kódy nomenklatury 2207, 2208, 3301 nebo 3302, a takto vyrobený nebo zpracovaný líh nelze distribuovat na trh, protože nesplňuje podmínky stanovené jinými právními předpisy.

17. Pro tyto případy je možné líh znehodnotit a zničit za přítomnosti úředních osob správce daně. Nejčastějším způsobem znehodnocení lihu je jeho denaturace denaturačním prostředkem, a tedy se jedná o znehodnocení lihu k pitným účelům. V případě použití obecného denaturačního prostředku se takto znehodnocený líh může dále použít k jakémukoli účelu.

18. Zničením lihu, který je obsažen ve výrobcích kódu nomenklatury 2207, 2208, 3301 nebo 3302, se pak rozumí jeho spálení nebo použití v čističkách odpadních vod jako „krmivo“ pro mikroorganismy, které zajišťují biologické čištění odpadních vod. V každém případě je stanoven postup likvidace tohoto lihu správcem daně, který rozhodl o zničení tohoto lihu, a likvidace je prováděna za přítomnosti úředních osob příslušného správce daně.

K odst. 1 písm. h) a i)

19. Stejně jako u minerálních olejů, tak i u lihu platí, že vzorky odebraného lihu nebo výrobků obsahujících líh, který podléhá zdanění, jsou osvobozeny od daně. Zákon rozlišuje 2 skupiny odebíraných vzorků. První skupinu tvoří vzorky, které odebírají pracovníci správce daně v rámci své kontrolní činnosti. Druhou skupinu pak tvoří vzorky, jejichž odběr a analýzu je povinna zajistit osoba, která nakládá s lihem nebo s výrobky obsahujícími líh, který podléhá zdanění, v souladu se zák. o tech. požadavcích na výrobky.

K odst. 2

20. Specifické osvobození u lihu se týká ztrát lihu. Zákon o lihu definuje normy ztrát lihu jako technicky zdůvodněné ztráty lihu vznikající při jeho úpravě, skladování, dopravě, manipulaci a zpracování. Prováděcí předpis k zákonu o lihu pak definuje způsob určení jednotlivé normy ztrát, její výši a způsob uplatnění při nakládání s lihem.

21. Ztráty lihu se zjišťují jak u nedenaturovaného lihu, který je osvobozen pro účely použití definované v odstavci 1 písm. a) až d), tak u lihu zvláštně denaturovaného, kde je osvobození vázáno na druh použitého zvláštního denaturačního prostředku a deklarovaný účel použití. Ztráta zvláštně denaturovaného lihu nad normu ztrát se považuje za jiný účel použití, než pro který byl líh osvobozen. Osobě, která přijímá líh osvobozený od daně pro konkrétní stanovený účel použití, v případě zúčtování ztrát tohoto lihu nad normu ztrát vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit, a dnem zúčtování těchto ztrát se stává plátcem daně.

Související ustanovení:

§ 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 73 – povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně, § 79 – doprava lihu osvobozeného od daně z lihu na daňovém území České republiky

Související předpisy:

§ 420 obč. zák., – zákon č. 110/1997 Sb., o potravinách a tabákových výrobcích a o změně a doplnění některých souvisejících zákonů, – § 2 zákona č. 378/2007 Sb., o léčivech a o změnách některých souvisejících zákonů, – § 2 odst. 1 písm. k) a § 10 zákona o lihu; zák. o tech. požadavcích na výrobky

§ 72

Uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu

(1) Uživatel musí uplatnit u plátce písemně osvobození lihu od daně, na které se vztahuje ustanovení § 71 odst. 1 písm. a), c), d), f) a i), nejpozději před vyhotovením dokladu o uvedení lihu do volného daňového oběhu plátcem nebo u celního úřadu při podání písemného celního prohlášení, je-li dovážený líh navržen k propuštění do režimu volného oběhu nebo aktivního zušlechťovacího styku v systému navracení.

(2) Uživatel je rovněž povinen uplatnit písemně osvobození lihu od daně u původního vlastníka v případech, na které se vztahuje osvobození od daně podle odstavce 1, před nabytím vlastnického práva k nezdaněnému lihu tvořícímu majetek původního vlastníka, před

a) uzavřením smlouvy o pachtu obchodního závodu nebo jeho části tvořící samostatnou organizační složku původního vlastníka nebo

b) pozbytím obchodního závodu nebo jeho části tvořící samostatnou organizační složku původního vlastníka.

(3) Po prohlášení konkursu na majetek uživatele či zániku obchodního závodu uživatele může být líh osvobozený od daně poskytnut jinému uživateli. Uživatel, který nabývá líh, na který se vztahuje osvobození od daně podle odstavce 1, je rovněž povinen uplatnit písemně osvobození od daně u původního uživatele.

(4) Uživatel v případech podle odstavců 1 až 3 je povinen při uplatnění osvobození lihu od daně, na které se vztahuje ustanovení § 71 odst. 1 písm. a), d) a f), předložit povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně; to se netýká lihu zvláštně denaturovaného syntetického technického53a) určeného k použití pro stanovený účel52). Neučiní-li tak, má se za to, že osvobození od daně nebylo uplatněno.

52) § 10 odst. 2 zákona č. 61/1997 Sb.

53a) § 12 odst. 1 zákona č. 61/1997 Sb., o lihu, ve znění zákona č. 22/2000 Sb. a zákona č. 354/2003 Sb.

K § 72

1. Obecný postup pro uplatnění nároku na osvobození vybraných výrobků od spotřební daně je stanoven v § 11. Toto ustanovení definuje postup při uplatnění nároku na osvobození od daně, který je specifický pro oblast lihu.

K odst. 1

2. Plátce daně, který vydává líh nebo líh ve výrobcích, na které lze uplatnit osvobození od daně z lihu, je oprávněn vydat tyto výrobky osvobozené od daně z lihu pouze osobě, která tento nárok uplatní včas. Zákon stanovuje jak formu uplatnění nároku, tak lhůtu pro jeho uplatnění. Uživatel je povinen svůj nárok uplatnit písemně, a to nejpozději před vyhotovením dokladu podle § 6.

3. Pokud předmětem osvobození od daně má být líh nebo líh ve výrobcích, který je dovážen ze třetí země, pak nárok na osvobození od daně uplatňuje uživatel v celním prohlášení, jímž se navrhuje propustit zboží do celního režimu volný oběh nebo aktivní zušlechťovací styk. V tomto případě uživatel musí být nejen dovozcem, ale zároveň deklarantem. Pokud je stanovena povinnost podat celní prohlášení v písemné podobě, pak uplatnění nároku na osvobození od daně musí být učiněno písemnou formou.

K odst. 2

4. Obecně může být prodej nebo nabytí lihu osvobozeného od daně uskutečněno pouze mezi plátcem a uživatelem, na rozdíl od minerálních olejů, kde je možný prodej minerálních olejů osvobozených od daně i mezi uživateli. Existují však výjimečné případy, kdy i u lihu je možný prodej osvobozeného lihu mezi uživateli.

5. Jedná se o případy, kdy dochází k přechodu vlastnického práva k nezdaněnému lihu, který tvoří obchodní majetek, nebo při pronájmu podniku nebo jeho části anebo při prodeji podniku či jeho vkladu do obchodní společnosti nebo družstva.

6. V praxi to znamená, že přechod vlastnického práva k nezdaněnému lihu může být uskutečněn bez spotřební daně za stejných podmínek jako každý prodej nebo odběr lihu, tj. pouze pro stanovený účel použití lihu na základě zvláštního povolení na přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně. Pokud tyto podmínky nebudou splněny, původnímu vlastníkovi lihu vznikne daňová povinnost.

K odst. 3

7. Obdobně lze postupovat v případech, kdy je prohlášen konkurs na majetek uživatele nebo dojde k zániku podniku uživatele. Budoucí vlastník osvobozeného lihu písemně uplatní nárok na vydání osvobozeného lihu u stávajícího vlastníka. Pokud pro nabytí osvobozeného lihu zákon vyžaduje povolení k přijímání vybraných výrobků osvobozených od daně, musí budoucí vlastník požádat o vydání tohoto povolení, kde jako dodavatel bude uveden stávající uživatel. Nabytí lihu bez spotřební daně se mezi těmito dvěma uživateli pak uskuteční za stejných podmínek jako běžný nákup nebo odběr lihu, který realizuje uživatel u plátce.

K odst. 4

8. V tomto ustanovení zákon taxativně stanovuje, kdy při uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu je uživatel povinen předložit plátci povolení k přijímání vybraných výrobků osvobozených od daně. Pokud uživatel nepředloží povolení k přijímání vybraných výrobků osvobozených od daně a neuplatní nárok na osvobození od daně, není plátce oprávněn vydat líh osvobozený od daně. V opačném případě se vystavuje riziku, že mu bude doměřena spotřební daň z lihu, který vydal neoprávněně, a to osvobozený od daně.

9. Pokud uživatel nepředloží povolení k přijímání vybraných výrobků osvobozených od daně plátci k nahlédnutí při uplatnění nároku na vydání osvobozeného lihu, ačkoli to zákon vyžaduje, má se za to, že uživatel svůj nárok neuplatnil a líh nabude zdaněný.

10. Kromě písemného uplatnění nároku na vydání osvobozeného lihu musí uživatel předložit povolení k přijímání vybraných výrobků osvobozených od daně, pokud bude požadovat vydání lihu, který je osvobozen jako surovina vstupující do výrobků pro výrobu potravin, potravinových doplňků, přídavných a pomocných látek a látek určených k aromatizaci, vyjma výrobků spadající pod kódy nomenklatury 2207 nebo 2208. Obdobně bude uživatel postupovat, pokud bude nabývat líh pro výrobu léčiv nebo líh kvasný zvláštně denaturovaný.

Související ustanovení:

§ 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 71 – osvobození od daně z lihu, § 73 – zvláštní povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně

Související předpisy:

§ 10 a § 12 odst. 1 zákona o lihu

§ 73

Povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně

(1) Líh osvobozený od daně podle § 71 odst. 1 písm. b), c), e), g), h) nebo i) a podle § 71 odst. 1 písm. f), pokud se jedná o líh zvláštně denaturovaný syntetický technický, lze přijímat a užívat bez povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně.

(2) Líh osvobozený od daně přijatý na základě povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně nelze na základě tohoto povolení dále prodávat, pokud jiný právní předpis nestanoví jinak.

K § 73

1. V obecné části zákona je stanoven postup a požadavky na navrhovatele, který žádá o vydání povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně. V tomto ustanovení jsou pak vymezena specifika pro používání povolení, které se vztahuje k lihu.

K odst. 1

2. Stejně jako u minerálních olejů, i zde zákon taxativně stanovuje případy, kdy není třeba pro uplatnění nároku na osvobozený líh předkládat plátci povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně.

3. Jedná se o případy, kdy je přijímán líh obecně denaturovaný, přiboudlina, líh odebraný správcem daně jako vzorky k analýze nebo líh ve vzorcích pro povinné rozbory. Dále se zvláštní povolení nevyžaduje, pokud je nabýván líh v potravinářských výrobcích, líh v přípravcích pro aromatizaci potravin a nápojů, líh denaturovaný ve výrobcích (například ústní vody) nebo líh ve výrobcích 2207 nebo 2208, které byly znehodnoceny nebo zničeny dle pokynů a v přítomnosti správce daně.

4. V případě lihu, který je obsažen ve výrobcích uvedených pod kódy 2207 nebo 2208, nejde ani tak o přijímání a užívaní tohoto lihu, jako spíše o to, umožnit provozovateli daňového skladu, ve kterém se zpracovává líh na výrobky spadající pod výše uvedené kódy nomenklatury, aby mu na tento líh nevznikala povinnost daň přiznat a zaplatit. V praxi může dojít při výrobě k nedodržení technologického postupu a výsledkem je, že tyto výrobky nelze uvést na trh pro spotřebitele, protože například nesplňují jakostní parametry. Pokud jsou tyto výrobky znehodnoceny nebo zničeny, pak líh, který je v nich obsažen, lze osvobodit od daně.

K odst. 2

5. Vyjma případů, které jsou uvedeny v § 34 prováděcího předpisu k zákonu o lihu, nelze vydat povolení k přijímání osvobozeného lihu a jeho prodej dalšímu uživateli.

6. Zákon o lihu a jeho prováděcí předpis stanovují výjimku pro nákup a prodej lihobenzinu. Distributoři, kteří zajišťují nákup a prodej lihobenzinu pro lékárny a zdravotnická zařízení, musí být držiteli povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně pro nákup nebo dovoz lihobenzinu a jeho následný prodej. Oproti tomu lékárny a zdravotnická zařízení, které nakupují lihobenzin od distributorů, povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně mít nemusí.

7. Dále se povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně nevyžaduje při vzájemných dodávkách lihobenzinu mezi lékárnami nebo zdravotnickými zařízeními nebo při výdeji lihobenzinu v lékárnách občanům v balení do 200 ml.

Související ustanovení:

§ 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 71 – osvobození od daně z lihu, § 72 – uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu

Související předpisy:

§ 10, § 12 odst. 1 a § 21 odst. 2 písm. j) zákona o lihu, – vyhláška č. 150/2008 Sb., o kontrole výroby a oběhu lihu a o provedení dalších ustanovení zákona o lihu s tím souvisejících

§ 74

Prokázání zdanění lihu

Na daňovém dokladu, na dokladu o prodeji nebo na dokladu o dopravě lihu nebo vybraných výrobků obsahujících líh podle § 5 je plátce nebo prodávající povinen uvést objemové procento lihu ve výrobku.

K § 74

1. Obecně jsou náležitosti dokladu prokazujícího zdanění, bez ohledu k jakému druhu vybraného výrobku byl vydán, stanoveny v § 5 odst. 2 až 4. V tomto ustanovení pak jsou stanoveny další náležitosti pro doklad prokazující zdanění, které jsou specifické pouze pro líh.

Související ustanovení:

§ 5 – prokázání zdanění vybraných výrobků

§ 75

Prokázání oprávněného nabytí lihu osvobozeného od daně

(1) Na dokladu o osvobození lihu a vybraných výrobků obsahujících líh od daně podle § 6 je plátce nebo uživatel povinen uvést objemové procento lihu ve výrobku.

(2) Při prokazování oprávněného nabytí lihu osvobozeného od daně podle § 71 odst. 1 písm. a), c), d), f) a i) musí být na dokladu o osvobození lihu od daně vyznačeno, že se jedná o líh osvobozený od daně s odkazem na ustanovení § 71.

(3) V případech podle § 68 písm. a) až c), § 71 odst. 1 písm. b) a e) a § 72 odst. 2 a 3 se doklad o osvobození od daně nevystavuje.

(4) Při dopravě lihu podle § 79 odst. 1 písm. d) se údaje uváděné v dokladu o osvobození od daně podle § 6 odst. 2 písm. a) a b) shodují.

K § 75

1. Obecně jsou náležitosti dokladu prokazující oprávněné nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně, bez ohledu na to k jakému druhu vybraného výrobku byl vydán, stanoveny v § 6. V tomto ustanovení pak jsou stanoveny další náležitosti pro doklad prokazující oprávněné nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně, které jsou specifické pouze pro líh.

K odst. 1

2. Stejně jako u dokladu prokazujícího zdanění, i u tohoto dokladu je plátce nebo prodávající povinen uvést objemové procento lihu. Tato povinnost má přímou souvislost se zdaněním.

3. Pokud je líh dopravován v souladu s § 79 odst. 1, pak uvedení objemového procenta lihu je nutné pro správné stanovení výše zajištění daně pro dopravu. Zajištění daně se poskytuje ve výši daně, kterou by byl odesílatel lihu povinen přiznat a zaplatit, kdyby tento líh nebyl osvobozen od daně.

K odst. 2

4. V tomto ustanovení je stanovena povinnost vyznačovat na doklad o osvobození od daně i údaj, že se jedná o líh osvobozený od daně s příslušným odkazem na ustanovení v zákoně. V jistém smyslu se jedná o další náležitost dokladu o osvobození.

K odst. 3

5. V tomto odstavci jsou stanoveny výjimky, kdy nemusí být vystaven doklad podle § 6, v souvislosti se způsobem nakládání s lihem.

6. V případech popsaných v § 68 písm. a) a c) naopak vzniká plátci povinnost daň přiznat a zaplatit, protože došlo k překročení normy ztrát lihu, líh byl neoprávněně vyjmut z výrobního procesu, ze zásob nebo při dopravě, nebo byl líh regenerován bez povolení, a vystavení dokladu o osvobození je tedy bezpředmětné.

7. V případě lihu, který je osvobozen od daně podle § 71 odst. 1 písm. b) a e), se jedná o líh, který je obsažen v hotových potravinářských výrobcích, vyjma výrobků zařazovaných pod kódy 2207 nebo 2208 nebo v léčivech. Dále se jedná o líh, který je obecně denaturován, přiboudlinu a líh ve výrobcích, pokud jsou tyto výrobky vyrobeny z lihu denaturovaného podle zvláštního předpisu. Vystavení dokladu o osvobození podle § 6 a 74 je bezpředmětné, protože takto osvobozený líh se přijímá bez zvláštního povolení, a uživatel není povinen uplatňovat nárok na osvobození tohoto lihu u plátce předem a písemně.

8. Při nabytí lihu podle § 72 odst. 2 a 3 také není třeba požadovat vystavení dokladu o osvobození, protože se jedná o jednorázové převedení lihu ve vlastnictví jedné osoby do vlastnictví druhé osoby.

K odst. 4

9. Pokud jsou oleje dopravovány uživatelem z jednoho místa nakládání s lihem do jiného místa téhož uživatele, pak se údaje o odesílateli a příjemci shodují, protože se jedná o jednu a tutéž osobu. Jedná se o obdobu dokladu o dopravě prokazujícího zdanění, který je uveden v § 5 odst. 4. V tomto případě lze tento doklad charakterizovat jako doklad o dopravě, kterým se prokazuje oprávněná doprava minerálních olejů osvobozených od daně, při dopravě podle § 79 odst. 1 písm. c) a d).

Související ustanovení:

§ 6 – prokázání oprávněného nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně, § 79 – doprava lihu osvobozeného od daně z lihu na daňovém území České republiky

§ 76

Daňové přiznání k dani z lihu a splatnost této daně

(1) Daň je splatná jednou částkou za měsíc, a to ve lhůtě 55 dnů po skončení zdaňovacího období, ve kterém vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit. Vznikne-li povinnost daň přiznat a zaplatit provozovateli pěstitelské pálenice55), daňové přiznání se podává do 25. dne po skončení zdaňovacího období, ve kterém tato povinnost vznikla.

(2) Plátce, který je registrovanou osobou podle zákona o povinném značení lihu, podává daňové přiznání elektronicky.

55) § 2 odst. 1 písm. l) bod 7 zákona č. 61/1997 Sb.

K § 76

1. Obecně je lhůta pro přiznání daně a její splatnost stanovena v § 18 odst. 1 a odst. 5. V případě lihu platí stejná lhůta pro podání daňového přiznání, tedy přiznání daně, ale lhůta splatnosti této daně je o 15 dnů delší, než je lhůta obecná nebo lhůta pro splatnost daně z minerálních olejů.

2. Pro provozovatele pěstitelské pálenice, i když není provozovatelem daňového skladu, platí stejná lhůta pro podání daňového přiznání jako pro provozovatele daňového skladu a stejná lhůta pro splatnost daně z lihu, tedy 55 dnů od skončení zdaňova-cího období, ve kterém provozovateli pěstitelské pálenice vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit.

3. Pokud by nebyla stanovena speciální lhůta pro podání daňového přiznání a splatnost daně v případě provozovatele pěstitelské pálenice, platila by pro něj automaticky lhůta stanovená podle § 18 odst. 6, protože pěstitelská pálenice není daňovým skladem a líh v ní vyrobený by nebyl v okamžiku vzniku daňové povinnosti uveden do režimu podmíněného osvobození od daně.

Související ustanovení:

§ 8 – vznik daňové povinnosti, § 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 17 – zdaňovací období, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 68 – vznik povinnosti daň z lihu přiznat a zaplatit

Související předpisy:

§ 2 odst. 1 písm. l) zákona o lihu

§ 77

Zajištění daně z lihu

(1) Pokud provozovatel daňového skladu provozuje pouze jeden daňový sklad, zajištění daně poskytnuté složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně činí nejvýše 40 000 000 Kč.

(2) Pokud provozovatel daňového skladu provozuje více než jeden daňový sklad, zajištění daně poskytnuté složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně činí, bez ohledu na to, kolik daňových skladů provozuje, nejvýše 120 000 000 Kč.

(3) Pro stanovení výše zajištění daně pro daňový sklad podle § 21 se nebere v úvahu množství lihu určeného pro zvláštní účely, jehož vlastníkem je stát34), umístěného v tomto daňovém skladu.

(4) Pro stanovení výše zajištění daně pro daňový sklad podle § 21 se nebere v úvahu množství lihu obecně denaturovaného podle zákona o lihu52) umístěného v tomto daňovém skladu.

34) § 4 zákona č. 97/1993 Sb., o působnosti Správy státních hmotných rezerv, ve znění zákonů č. 272/1996 Sb., č. 189/1999 Sb., č. 256/2000 Sb. a č. 241/2000 Sb.

52) § 10 odst. 2 zákona č. 61/1997 Sb.

K § 77

1. Obecně je způsob zajištění daně a způsob výpočtu výše zajištění daně popsán v § 21. Dále zákon stanovuje, že doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně musí být zajištěna v plné výši. Toto ustanovení pak zmíněnou problematiku specificky upravuje pro líh.

K odst. 1 a 2

2. Pokud je pro zajištění daně pro daňový sklad zvolen způsob uvedený v § 21 odst. 1 písm. a), tedy složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený celním úřadem, pak maximální výše finančních prostředků, která takto může být složena na účet, je 40 000 000 Kč. Pokud subjekt provozuje 2 i více daňových skladů na líh, pak je horní limit finančních prostředků stanoven na 120 000 000 Kč.

3. Horní limity jsou stanoveny pouze v případě zajištění daně pro daňový sklad, a nikoli pro poskytnutí zajištění daně oprávněným příjemcem na přijímaný líh v režimu podmíněného osvobození od daně z jiných členských států Evropské unie.

4. Výše a způsob zajištění vycházejí z praktického hlediska. Daňový sklad je prostorově ohraničené statické místo a provádění kontroly správcem daně u provozovatele daňového skladu, který v daňovém skladu nakládá s lihem, je snadnější než kontrola oprávněného příjemce.

K odst. 3

5. Další úleva v oblasti povinnosti daňového subjektu poskytnout zajištění daně se vztahuje k lihu určenému pro zvláštní účely, jehož vlastníkem je stát, umístěného v daňovém skladu, pro který se stanovuje zajištění daně. Jedná se o státní hmotné rezervy. Obdobná úleva je umožněna i pro minerální oleje v § 58.

K odst. 4

6. Poslední úleva v oblasti povinnosti daňového subjektu poskytnout zajištění daně pro daňový sklad se vztahuje k lihu, který je obecně denaturován. Protože obecně denaturovaný líh je osvobozen od daně pro jakýkoli účel použití, lze jej nabývat bez zvláštního povolení a bez písemného prohlášení a nikdy u něj nevznikne povinnost daň přiznat a zaplatit, je zcela logické jej nezahrnovat do výpočtu pro stanovení výše zajištění daně pro daňový sklad.

Související ustanovení:

§ 19 – podmíněné osvobození od daně, § 19a – povolení k provozování daňového skladu, § 21 – zajištění daně

Související předpisy:

§ 4 zák. o působnosti Správy stát. hm. rezerv, – § 10 odst. 2 zákona o lihu

§ 78

Omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro líh

(1) Pokud je lihovar56) pod stálým daňovým dozorem a jeho výrobní a skladovací zařízení je zajištěno úředními závěrami správce daně, zajištění daně se nevyžaduje.

(2) Stálým daňovým dozorem se rozumí zejména zajištění výrobního a skladovacího zařízení závěrami správce daně, stálá přítomnost úřední osoby celního úřadu nebo umožnění přímého nepřetržitého přístupu do evidencí uložených tímto zákonem a zvláštními právními předpisy.57)

(3) Daňovým skladem podle § 3 písm. g) nemůže být pěstitelská pálenice.55)

(4) Na líh vyráběný v pěstitelské pálenici se nevztahuje ustanovení § 19 odst. 3.

(5) Líh, jehož vlastníkem je stát a je určen pro zvláštní účely34), musí být umístěn v režimu podmíněného osvobození od daně.

(6) Správce daně může v odůvodněných případech povolit v daňovém skladu zpracování lihu již uvedeného do volného daňového oběhu. Takový líh se považuje za opětovně uvedený do režimu podmíněného osvobození od daně a provozovateli daňového skladu vzniká dnem opětovného uvedení do režimu podmíněného osvobození od daně nárok na vrácení daně. Nárok na vrácení daně se uplatňuje podle § 14 odst. 5 až 8 a zaniká ve lhůtě uvedené v § 16.

(7) Správce daně v povolení podle odstavce 6 určí množství lihu, které lze opětovně přijmout ke zpracování v daňovém skladu, způsob zpracování a vedení evidence tohoto lihu.

(8) V daňovém skladu může být společně s lihem v režimu podmíněného osvobození od daně umístěn líh, který byl zajištěn správcem daně nebo orgánem Finanční správy České republiky nebo u kterého bylo rozhodnuto o jeho propadnutí nebo zabrání, pouze pokud s umístěním výslovně souhlasí provozovatel daňového skladu. O takovém umístění lihu orgán Finanční správy České republiky bezodkladně informuje správce daně místně příslušného daňovému skladu. Takový líh musí být odděleně skladován a musí být odděleně evidován.

34) § 4 zákona č. 97/1993 Sb., o působnosti Správy státních hmotných rezerv, ve znění zákonů č. 272/1996 Sb., č. 189/1999 Sb., č. 256/2000 Sb. a č. 241/2000 Sb.

55) § 2 odst. 1 písm. l) bod 7 zákona č. 61/1997 Sb.

56) § 2 odst. 1 písm. l) a m) zákona č. 61/1997 Sb.

57) § 15 zákona č. 61/1997 Sb., ve znění zákona č. 22/2000 Sb.

K § 78

K odst. 1 a 2

1. Zajištění daně pro daňový sklad je obecně upraveno v § 21, specifické případy zajištění daně u lihu jsou pak upraveny v § 77. Pokud je rozhodnutím správce daně v lihovaru (daňovém skladu) ustanoven stálý daňový dozor a výrobní a skladovací zařízení jsou zajištěna celními závěrami správce daně, který je místně příslušný tomuto daňovému skladu, pak provozovatel daňového skladu nemusí poskytovat zajištění daně pro tento daňový sklad.

2. Ustanovení stálého daňového dozoru není nárokové a je na zvážení správce daně, zda stálý daňový dozor v daňovém skladu ustanoví, či nikoli. Stálý daňový dozor může mít několik forem. Nejběžnějšími formami jsou:

a) zajištění výrobního a skladovacího zařízení celními závěrami správce daně,

b) stálá přítomnost úředních osob správce daně, nebo

c) přímý nepřetržitý přístup do evidencí uložených tímto zákonem nebo zvláštními předpisy pro správce daně.

K odst. 3 a 4

3. Uplatnění režimu podmíněného osvobození od daně je obecně upraveno v § 19. V případě lihu je stanovena výjimka pro líh získaný z pěstitelského pálení a pro zařízení, ve kterém je tento líh získáván.

4. Na líh získaný z pěstitelského pálení se v okamžiku jeho výroby neuplatňuje režim podmíněného osvobození od daně, a je tedy v tomto okamžiku přímo uváděn do volného daňového oběhu. V souladu s § 8 odst. 2 a § 9 odst. 1 vzniká provozovateli pěstitelské pálenice ve stejném okamžiku daňová povinnost i povinnost daň přiznat a zaplatit.

5. Přestože provozovateli vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit podle § 9 odst. 1 okamžikem výroby, lhůta pro přiznání a zaplacení daně je stejná jako u provozovatele daňového skladu.

K odst. 5

6. Na rozdíl od minerálních olejů je pro líh, který je skladován jako státní hmotná rezerva, zákonem jednoznačně stanoveno, že takový líh lze skladovat pouze v daňovém skladu. V těchto případech ochraňovatel musí být vždy provozovatelem daňového skladu.

K odst. 6 a 7

7. Obdobně jako u minerálních olejů lze v některých případech opětovně uvést do režimu podmíněného osvobození od daně líh, který již byl uveden do volného daňového oběhu a byl předmětem obchodu. Na rozdíl od minerálních olejů však může takový líh přijímat provozovatel daňového skladu pouze tehdy, pokud mu tuto činnost povolil správce daně, který v povolení stanoví množství lihu, které lze tímto způsobem do daňového skladu přijmout. Dále správce daně stanoví způsob zpracování lihu a vedení evidence lihu. Líh je do daňového skladu přijímán za účelem zpracování.

8. Nejčastějším případem, kdy je takto opětovně přijímán líh do daňového skladu, je získání lihu v dražbě, kdy byl do dražby dán líh zabraný nebo propadnutý v rámci kontrolních akcí správců daně.

K odst. 8

9. Líh, který byl zajištěn správcem daně, může být umístěn do daňového skladu a společně skladován s lihem, jež je v daňovém skladu umístěn v režimu podmíněného osvobození od daně. V první fázi zajišťování výrobků tedy není nutné, aby správce daně zjišťoval, jaký statut má zajišťovaný líh, zda byl dopravován, případně skladován v režimu podmíněného osvobození od daně, nebo ve volném daňovém oběhu, či zda byl již zdaněn, nebo byl uveden do volného daňového oběhu s osvobozením od daně.

10. Umístit a následně skladovat zajištěný líh v daňovém skladu lze pouze s výslovným souhlasem provozovatele daňového skladu. Obdobně se postupuje u lihu, u kterého správce daně rozhodl o propadnutí nebo zabrání. V případech, kdy líh zajišťuje orgán Finanční správy České republiky a se souhlasem provozovatele daně jej umisťuje do daňového skladu, musí být o této skutečnosti bezodkladně informován příslušný správce daně, v tomto případě správce daně, který je místně příslušný provozovanému daňovému skladu.

Související ustanovení:

§ 3 písm. g) – daňový sklad, § 14 – vracení daně plátci, § 16 – zánik nároku na vrácení daně, § 19c – podmíněné osvobození od daně

Související předpisy:

§ 2 odst. 1 písm. l) bod 7 a § 15 zákona o lihu, – § 4 zák. o působnosti Správy stát hm. rezerv

§ 79

Doprava lihu osvobozeného od daně z lihu na daňovém území České republiky

(1) Líh nedenaturovaný, osvobozený od daně podle § 71 odst. 1 písm. a) a d) na základě povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, lze dopravovat pouze

a) z daňového skladu uživateli,

b) od jednoho uživatele jinému uživateli podle § 72 odst. 2 a 3,

c) při dovozu uskutečňovaném uživatelem, nebo

d) z jedné organizační složky do jiné organizační složky téhož uživatele.

(2) Při dopravě lihu podle odstavce 1 je jeho odesílatel povinen poskytnout zajištění daně způsobem uvedeným v § 21, a to ve výši daně, kterou by byl povinen přiznat a zaplatit, kdyby tento líh nebyl osvobozen od daně. Pokud je odesílatelem provozovatel daňového skladu, který poskytl zajištění daně pro provozování daňového skladu podle § 21, může být toto zajištění použito pro poskytnutí zajištění daně pro dopravu nedenaturovaného lihu. O použití zajištění daně pro provozování daňového skladu pro dopravu nedenaturovaného lihu rozhodne správce daně místně příslušný daňovému skladu. Správce daně může na žádost odesílatele udělit souhlas, aby zajištění poskytl dopravce nebo vlastník tohoto lihu, pokud s tím dopravce nebo jeho vlastník písemně souhlasí.

(3) Dopravovaný líh podle odstavce 1 musí být po ukončení dopravy bezodkladně umístěn v prostorách určených v povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně. Pokud bylo poskytnuto zajištění daně pro dopravu nedenaturovaného lihu a doprava tohoto lihu byla řádně ukončena, správce daně rozhodne o uvolnění zajištění daně do 5 pracovních dní ode dne, kdy byl předložen doklad o osvobození od daně (§ 6) potvrzený správcem daně místně příslušným místu užívání vybraných výrobků.

(4) Líh obecně denaturovaný podle zákona o lihu52) určený pro výrobu minerálních olejů nebo pro výrobu etyl-terciál-butyl-éteru se na daňovém území České republiky dopravuje se zjednodušeným průvodním dokladem (§ 30) vystaveným odesílatelem.

52) § 10 odst. 2 zákona č. 61/1997 Sb.

K § 79

1. Obecně platné podmínky pro nabývání osvobozených vybraných výrobků jsou stanoveny v § 11 a 12. Specifické podmínky pro nabývání lihu osvobozeného od daně jsou stanoveny v § 71. Toto ustanovení specificky upravuje podmínky dopravy lihu osvobozeného od daně, která je uskutečňována pouze na daňovém území České republiky.

2. Pokud by měl být dopravován líh do jiného členského státu Evropské unie, pak lze jeho dopravu uskutečnit buď v režimu podmíněného osvobození od daně, nebo ve volném daňovém oběhu. Jestliže bude odesílatelem provozovatel daňového skladu, bude se jednat o dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně. Na druhé straně ale není vyloučeno, aby provozovatel daňového skladu nejdříve líh uvedl do volného daňového oběhu a následně jej dopravoval ve volném daňovém oběhu.

3. Pokud bude odesílatelem osoba s jiným statutem, než je provozovatel daňového skladu, pak se bude jednat vždy o dopravu ve volném daňovém oběhu. V případě takovéto dopravy lihu do jiného členského státu Evropské unie za účelem podnikání může odesílatel při splnění všech podmínek stanovených v § 14 odst. 2 uplatnit nárok na vrácení daně z takto dopravovaného zdaněného lihu. Tím je zachován princip zdanění vybraných výrobků sazbou daně v zemi spotřeby.

K odst. 1

4. Pro líh, který je osvobozen od daně podle § 71 odst. 1 písm. a) a d), existují v současné době 4 varianty jeho dopravy ve volném daňovém oběhu. Jedná se o líh, který není denaturován ani obecně ani zvláštně, protože denaturace by byla na závadu jeho dalšího použití.

5. V prvém případě [§ 71 odst. 1 písm. a)] se jedná o dopravu lihu, který vstupuje jako surovina do výrobků při výrobě potravin, potravních doplňků, přídatných látek, látek určených k aromatizaci potravin apod., avšak vyjma výrobků, které spadají pod kódy Kombinované nomenklatury 2207 a 2208.

6. V druhém případě [§ 71 odst. 1 písm. d)] se jedná o dopravu lihu, který je určen pro výrobu léčiv. I v těchto případech by denaturace lihu byla na závadu.

K odst. 1 písm. a)

7. První varianta dopravy je realizována z daňového skladu, tedy od provozovatele daňového skladu, který je plátcem daně, k uživateli. Provozovatel daňového skladu uvádí líh z režimu podmíněného osvobození od daně do volného daňového oběhu. Protože uživatel řádně uplatní nárok na nabytí lihu osvobozeného od daně (§ 12, 72 a 73), nevznikne u těchto výrobků plátci daně povinnost daň přiznat a zaplatit.

8. Další osobou, která uvádí líh, ale i jiné vybrané výrobky, z režimu podmíněného osvobození od daně do volného daňového oběhu, je oprávněný příjemce. Ačkoli tato osoba, resp. tato varianta dopravy, zde není jasně definována, lze ji výkladem podřadit pod dopravu realizovanou z daňového skladu k uživateli. Podle § 12 a 72 uplatňuje uživatel svůj nárok na vybrané výrobky osvobozené od daně písemně u plátce. Podle § 4 odst. 1 písm. a) je plátcem i oprávněný příjemce.

K odst. 1 písm. b)

9. Varianta dopravy, která je realizována mezi dvěma uživateli, není u lihu běžná a jedná se o výjimečné případy. Ani u jiných předmětů daně (pivo, víno atd.) není běžné nabývat vybrané výrobky osvobozené od daně mezi uživateli, jako je tomu u minerálních olejů.

10. V prvním případě dochází k pronájmu podniku nebo jeho části, k prodeji podniku či jeho vkladu do obchodní společnosti či družstva. V tomto případě dochází k přechodu vlastnických práv od původního vlastníka (uživatele lihu) na nového vlastníka (uži-vatele lihu). Líh, který je předmětem převodu a bude dopravován od původního uživatele k novému uživateli, tvoří obchodní majetek společnosti.

11. V druhém případě se jedná o líh, který je nabídnut jinému uživateli z důvodu prohlášení konkursu na majetek původního uživatele lihu, nebo z důvodu zániku podniku uživatele. V obou případech, pokud se bude jednat o líh, který je osvobozen od daně z lihu podle § 71 odst. 1 písm. a), c), d), f) a i) musí svůj nárok uplatnit u původního uživatele písemně, jako kdyby ho uplatňoval u plátce (provozovatele daňového skladu).

K odst. 1 písm. c)

12. Třetí varianta dopravy souvisí s dovozem lihu ze třetích zemí. Při celním řízení je líh propuštěn do celního režimu volný oběh s následným osvobozením od spotřební daně. Deklarantem, který navrhuje propuštění zboží do celního režimu volný oběh, musí být osoba uživatele, aby mohlo být následně uplatněno osvobození od daně podle některého z ustanovení v § 71. V tomto případě se vyměřuje na dovezené zboží clo.

13. Je nutné podotknout, že clo v nulové výši (celní sazba je 0) je clo. Něco jiného je, pokud zboží propouštěné do celního režimu volný oběh je částečně nebo úplně osvobozeno od cla podle celních předpisů. Pak zboží, které podléhá spotřební dani, je částečně nebo úplně osvobozeno od spotřební daně, pokud jsou splněny všechny podmínky pro uplatnění tohoto osvobození.

14. Doprava takto osvobozeného lihu je uskutečňována z místa, kde bylo zboží procleno, a tedy propuštěno do volného oběhu, do místa uskladnění deklarantem uživatelem.

K odst. 1 písm. d)

15. Pokud uživatel pro svou podnikatelskou činnost využívá pro přijímání a užívání osvobozeného lihu více míst, pak následnou dopravu osvobozeného lihu mezi dvěma takovými místy lze charakterizovat jako dopravu z jedné organizační složky do jiné organizační složky téhož uživatele. Odesílající uživatel a přijímající uživatel je jedna a tatáž osoba.

K odst. 2

16. Obecně doprava lihu osvobozeného od daně musí být zajištěna, aby během dopravy nedošlo ke zneužití daňově zvýhodněného lihu.

17. Výpočet výše zajištění daně vychází ze sazby daně, která by byla uplatněna na dopravovaný líh, kdyby tento líh nebyl osvobozen a odesílateli by z něho vznikala povinnost daň přiznat a zaplatit.

18. Odesílatel je povinen poskytnout zajištění daně na dopravu osvobozeného lihu. Způsob, jakým může odesílatel poskytnout zajištění daně, je obdobný jako při poskytování zajištění daně na dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně. To znamená, že si může vybrat jeden ze tří způsobů poskytování zajištění daně, které jsou definovány v § 21 odst. 1, nebo jejich kombinaci.

19. Dále může požádat, aby zajištění daně na dopravu poskytla jiná osoba, jako je přijímající uživatel nebo dopravce lihu. Správce daně místně příslušný místu zahájení této dopravy může udělit souhlas, aby dopravu zajistila jiná osoba, pokud tato osoba dá písemný souhlas k tomu, že za odesílatele poskytne zajištění daně.

K odst. 3

20. Doprava lihu osvobozeného od daně podle § 71 odst. 1 písm. a) a d) se považuje za ukončenou, pokud je přijat uživatelem a je umístěn v prostorách k tomu předem stanovených a určených v povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně. Na rozdíl od dopravy minerálních olejů osvobozených od daně, kde lze přijímat osvobozené minerální oleje také bez povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, může líh osvobozený od daně podle § 71 odst. 1 písm. a) a d) přijímat pouze uživatel, který je držitelem povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

21. Zajištění daně, které poskytl odesílatel, popř. jiná osoba, uvolní správce daně po předložení dokladu o osvobození od daně vystaveného podle § 6, na kterém je vyznačeno přijetí lihu přijímajícím uživatelem. Přijetí lihu musí být na dokladu o osvobození potvrzeno místně příslušným správcem daně. Jasným vyznačením přijetí lihu je doloženo, že za líh od tohoto okamžiku zodpovídá příjemce, a zajištění daně tedy může být uvolněno.

K odst. 4

22. Obecně denaturovaný líh podle zákona o lihu se používá mimo jiné pro přimíchávání do motorových benzinů za účelem výroby pohonných hmot s nízkým obsahem biopaliva. Jedná se o minerální oleje, které jsou definovány v § 45 odst. 2. Tento líh se dodává z daňového skladu lihovaru do daňového skladu výrobce nebo zpracovatele minerálních olejů. Přestože se bude jednat o dopravu mezi dvěma daňovými sklady, a tento obecně denaturovaný líh je osvobozen pro jakýkoli účel použití, bude dopravován vždy se zjednodušeným průvodním dokladem, který bude vystavovat odesílatel, v tomto případě provozovatel daňového skladu.

23. V případě dopravy tohoto obecně denaturovaného lihu pro výrobu ETBE lze příjemce rozdělit do 2 skupin. V prvním případě bude příjemcem provozovatel daňového skladu na minerální oleje a zároveň bude vyrábět ETBE. V druhém případě bude příjemcem osoba, která se bude zabývat pouze výrobou ETBE. Výroba ETBE a použití ETBE pro přimíchávání do minerálních olejů nepodléhá kontrole podle tohoto zákona. V obou případech se bude jednat o dopravu ve volném daňovém oběhu.

Související ustanovení:

§ 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 21 – zajištění daně, § 71 – osvobození od daně z lihu, § 72 – uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu, § 73 – povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně

Související předpisy:

§ 10 odst. 2 zákona o lihu

§ 79a

Oznamování prodeje lihovin

(1) Osoba, která hodlá v rámci své podnikatelské činnosti prodávat lihoviny uvedené do volného daňového oběhu za cenu nižší, než je cena odpovídající výši součtu částky daně a jí odpovídající částky daně z přidané hodnoty, je povinna 15 dnů před zahájením prodeje takový prodej oznámit správci daně.

(2) Oznámení podle odstavce 1 musí obsahovat tyto údaje:

a) obchodní firmu nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo osoby, která hodlá prodávat lihoviny,

b) množství a objem jednotkových balení lihovin s uvedením objemového procenta lihu, v členění podle

1. 1. jednotlivých druhů a skupin podle právního předpisu upravujícího potraviny a tabákové výrobky,

2. 2. kategorií podle přímo použitelného předpisu Evropské unie upravujícího definici a popis lihovin,

c) obchodní firmu nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo osoby, od které byly lihoviny nakoupeny,

d) označení výrobce lihovin,

e) místo a den zahájení prodeje,

f) důvody pro prodej lihovin.

K § 79a

1. Toto ustanovení má na jedné straně legálně umožnit prodejci prodat vybrané výrobky i za cenu nižší, než je cena odpovídající výši součtu částky spotřební daně a jí odpovídající DPH. Na druhé straně má umožnit správci daně prověřit předem zdanění těchto vybraných výrobků a jejich původ.

2. V rámci kontrolní činnosti byly zjištěny případy, kdy docházelo k prodeji lihovin za nepřiměřené nízké ceny, a prodejci těchto lihovin tvrdili, že se jedná o propagační akce, kdy jsou na trh zaváděny nové výrobky, nebo se jedná o výprodej zboží, o které nebyl ze strany zákazníka zájem, nebo se na trh už nebude dodávat. Ve většině případů však bylo zjištěno, že lihoviny měly nejasný původ a byly vyrobeny z mimobilančního lihu, tedy tyto lihoviny nebyly řádně zdaněny.

3. Prodejci proto musí tento druh prodeje povinně oznamovat svému příslušnému správci daně před zahájením prodeje, aby správce daně mohl prověřit původ a zdanění prodávaných lihovin.

K odst. 1

4. V tomto odstavci je prodejcům lihovin stanovena oznamovací povinnost vůči správci daně pokud hodlají prodávat lihoviny za cenu nižší, než je cena odpovídající výši součtu částky spotřební daně a jí odpovídající daně z přidané hodnoty. Lhůta pro podání oznámení je stanovena na 15 dnů.

5. Ustanovení sice neřeší, zda může správce daně zakázat prodej těchto lihovin, pokud v rámci prověřování původu a zdanění zjistí jakékoli nesrovnalosti, ale v případě jejich zjištění může zahájit řízení s prodejcem o prokázání zdanění prodávaných lihovin a případně daň doměřit.

K odst. 2

6. Náležitosti oznámení o zahájení prodeje lihovin, které byly uvedeny do volného daňového oběhu za cenu nižší, než je cena odpovídající výši součtu částky daně a jí odpovídají částky DPH, jsou pak definovány v odstavci druhém. Všechny údaje požadované zákonem musí být sděleny prodejcem přesně, aby mohl správce daně prověřit původ a zdanění lihovin. V opačném případě se prodejce vystavuje riziku, že bude muset doložit a prokázat zdanění nabytých lihovin.

Související ustanovení:

§ 5 – prokázání zdanění vybraných výrobků, § 74 – prokázání zdanění lihu

HLAVA III – DAŇ Z PIVA

§ 80

Plátce daně z piva

(1) Plátcem není fyzická osoba, která spolu s osobami tvořícími s ní společně hospodařící domácnost vyrobí v zařízení pro domácí výrobu piva, pro vlastní spotřebu, pro spotřebu členů její společně hospodařící domácnosti, osob jí blízkých nebo jejích hostů, pivo v celkovém množství nepřesahujícím 200 l za kalendářní rok, za podmínky, že nedojde k jeho prodeji.

(2) Fyzická osoba, která vyrábí pivo podle odstavce 1, je povinna bezodkladně oznámit správci daně datum zahájení výroby, místo výroby a předpokládané množství vyrobeného piva za kalendářní rok.

(3) Pokud fyzická osoba poruší podmínky stanovené v odstavci 1, je povinna se zaregistrovat jako plátce nejpozději do 15 kalendářních dní ode dne porušení těchto podmínek.

K § 80

1. V tomto odstavci jsou především vymezeny podmínky, za kterých se osoba vyrábějící vybrané výrobky (pivo) pro vlastní spotřebu nestává plátcem.

K odst. 1

2. Osoba vyrábějící pivo se nestává plátcem, jestliže jsou splněny všechny níže uvedené podmínky:

a) pivo vyrábí daná osoba sama nebo s fyzickými osobami, které s ní trvale žijí, a společně uhrazují náklady na své potřeby,

b) pivo je vyráběno v zařízení pro domácí výrobu piva,

c) pivo je vyráběno pro vlastní spotřebu nebo pro spotřebu členů domácnosti dané osoby nebo pro příbuzné v řadě přímé, sourozence a manžela, partnera, popř. další osoby v poměru rodinném nebo obdobném, jestliže by újmu, kterou daná osoba utrpěla, tato osoba důvodně pociťovala jako újmu vlastní nebo hostů,

d) pivo je vyráběno v množství nepřesahujícím 200 litrů za kalendářní rok.

3. Novela účinná od 1. ledna 2014 zavedla v § 3 písm. u) v návaznosti na skutečnost, že obč. zák. již neobsahuje definici pojmu „domácnost“, definici pojmu „společně hospodařící domácnost“ [viz komentář k § 3 písm. u)]. Touto změnou nedošlo k věcné změně.

K odst. 2 a 3

4. Jestliže by došlo k porušení byť jen jedné podmínky, je tato osoba povinna se zaregistrovat jako plátce daně do 15 dnů od porušení těchto podmínek.

5. Přestože se tato osoba nestává plátcem, je povinna oznámit místně příslušnému správci daně zahájení výroby, místo výroby a předpokládané množství vyrobeného piva.

Související ustanovení:

§ 3 písm. t) – výroba, § 3 písm. u) – společně hospodařící domácnost, § 81 – předmět daně z piva, § 83 odst. 1 – vznik povinnosti daň z piva přiznat a zaplatit, § 86 odst. 3 – osvobození od daně z piva, § 89 odst. 3 – omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro pivo

Evropské právní předpisy:

čl. 6 směrnice 92/83/EHS

§ 81

Předmět daně z piva

(1) Pivem se pro účely tohoto zákona rozumí

a) výrobek uvedený pod kódem nomenklatury 2203 obsahující více než 0,5 % objemových alkoholu, nebo

b) směsi výrobku uvedeného v písmenu a) s nealkoholickými nápoji uvedené pod kódem nomenklatury 2206 obsahující více než 0,5 % objemových alkoholu.

(2) Koncentrace piva se vyjadřuje v hmotnostních procentech jako procentní obsah extraktu původní mladiny, který se stanoví výpočtem podle velkého Ballingova vzorce.

(3) Prováděcí právní předpis stanoví velký Ballingův vzorec a metody určení extraktu původní mladiny.

K § 81

1. Tento paragraf vymezuje výrobky, které jsou předmětem daně z piva. Zároveň pro účely výpočtu daně z piva (viz komentář k § 85) stanoví způsob výpočtu koncentrace piva.

K odst. 1

2. Předmět daně z piva je vymezen 2 faktory, a těmi jsou zatřídění pod daný kód Kombinované nomenklatury a minimální úroveň procent objemových alkoholu obsažených v daném výrobku.

3. Především se tedy jedná o „čisté“ pivo ze sladu zařazené pod kódem nomenklatury 2203 a vedlo toho je předmětem daně i směs tohoto piva s jiným, nealkoholickým nápojem uvedená pod kódem nomenklatury 2206, kam spadají mimo jiné i směsi kvašených (fermentovaných) nápojů s nealkoholickými nápoji, jinde neuvedené ani nezahrnuté.

4. Druhá podmínka pro kvalifikaci výrobku jako piva pro účely spotřební daně je, že daný výrobek musí vždy obsahovat více než 0,5 % objemových alkoholu. Kódem nomenklatury se rozumí číselné označení vybraných výrobků uvedené v nařízení 2658/87/EHS.

K odst. 2 a 3

5. K 1. dubnu 2010 došlo k úpravě ve vyjádření koncentrace piva, a to v návaznosti na nové technologické principy, které nebyly ve znění zákona před tímto datem zcela přesně definovány (metoda ředění „HGB = High Gravity Brewing“).

6. Systém HGB je technologií výroby koncentrované mladiny a jejího následného zřeďování (po prokvašení – před anebo po filtraci). Tento systém z pohledu výrobce, kromě některých kapacitních výhod, umožňuje i přesné nastavení procenta extraktu původní mladiny.

7. Důvodová zpráva k novele zákona účinné od 1. dubna 2010 k této otázce uvádí: „Zákon dosud vymezoval, že extrakt původní mladiny se vypočítá buď podle velkého Ballingova vzorce, nebo podle upraveného vzorce. Upravený vzorec ale počítá s korekturou K, jejíž hodnoty jsou uvedeny v příloze prováděcího předpisu k zákonu o spotřebních daních. Hodnoty proměnné jsou ovšem závislé na hodnotě extraktu původní mladiny a je možné je použít vždy jen pro rozsah předpokládaného obsahu extraktu původní mladiny. Z toho vyplývá riziko, že by se nevědělo, který z faktorů se má použít, tzn. zda ten, který přísluší extraktu původní mladiny před úpravou pomocí metody HGB, nebo ten, který odpovídá extraktu vypočtenému z hotového piva uváděného do oběhu. A tak by mohlo docházet k výkladové kolizi a k nesprávnému stanovení výše daně.“

8. Proto se při výpočtu výše daně vychází od 1. dubna 2010 z extraktu původní mladiny, který byl vypočten z hotového piva uváděného do oběhu. Nestanovuje se tedy již jako extrakt původní mladiny před zakvašením.

9. V případech výroby směsí piva s nealkoholickými nápoji obsahujícími cukr je nezbytné při výpočtu výše spotřební daně vycházet z obsahu extraktu původní mladiny, který byl vypočten z konečného výrobku uváděného do volného daňového oběhu.

10. Rovněž již od tohoto data není možno k výpočtu používat upravený Ballingův vzorec, ale pouze základní Ballingův vzorec, který při výpočtu extraktu původní mladiny vychází pouze ze 2 veličin, je tedy přesnější. Velký Ballingův vzorec vychází jen z analyticky zjištěných hodnot a neobsahuje žádné korekční činitele vyžadující predikci.

11. V této souvislosti byla k 1. dubnu 2010 novelizována i vyhláška č. 468/2003 Sb. Vyhláška č. 60/2010 Sb., kterou se mění vyhláška č. 468/2003 Sb., již obsahuje pouze velký Ballingův vzorec, který je následující:

kde:

p = extrakt původní mladiny před zkvašením,

Es = hmotnostní procento skutečného (nezkvašeného) extraktu piva, které se stanoví pyknometricky, popřípadě denzitometricky, po oddestilování alkoholu a doplnění destilovanou vodou na původní hmotnost vzorku,

A = hmotnostní procento alkoholu stanovené v destilátu pyknometricky, popřípadě denzitometricky.

12. Pro přesné určení extraktu původní mladiny se jako rozhodčí metoda použije destilační metoda. Při sériových analýzách je možno extrakt původní mladiny stanovit refraktometricky nebo s pomocí automatických analyzátorů.

Související ustanovení:

§ 3 písm. o) – kód nomenklatury, § 7 – předmět daně

Související předpisy:

vyhláška č. 60/2010 Sb.

Evropské právní předpisy:

čl. 2 směrnice 92/83/EHS

§ 82

Malý nezávislý pivovar

(1) Malým nezávislým pivovarem je pivovar, jehož roční výroba piva, včetně piva vyrobeného v licenci, není větší než 200 000 hl a splňuje tyto podmínky:

a) není právně ani hospodářsky závislý na jiném pivovaru,

b) nadzemní ani podzemní provozní a skladovací prostory nejsou technologicky, či jinak propojeny s prostorami jiného pivovaru.

(2) Pivovar je právně nebo hospodářsky závislý, pokud

a) vlastní více než 50 % podílu na čistém majetku nebo disponuje více než 50 % hlasovacích práv jiného pivovaru,

b) chybí některý hlavní výrobní provozní soubor v pivovaru, nebo

c) byla uzavřena jakákoliv dohoda, z níž lze dovodit přímou nebo nepřímou hospodářskou nebo právní závislost na jiném pivovaru.58)

(3) Hlavním výrobním provozním souborem se pro účely tohoto zákona rozumí varna, spilka a ležácký sklep, případně cylindrokonické tanky.

(4) Malý nezávislý pivovar může vyrábět pivo v licenci za podmínky, že:

a) společná roční výroba pivovarů nepřevýší 200 000 hl,

b) výroba piva v licenci nepřekročí 49 % jeho roční výroby,

c) pivo vyráběné v licenci je vždy zdaněno základní sazbou daně.

(5) Spolupracují-li dva nebo více malých nezávislých pivovarů a jejich společná roční výroba nepřevýší 200 000 hektolitrů, považují se tyto pivovary za jeden malý nezávislý pivovar.

(6) Roční výrobou piva se pro účely tohoto zákona rozumí veškeré pivo, které bylo v daném kalendářním roce vyrobeno.

58) Například § 190b zákona č. 513/1991 Sb., § 3 zákona č. 143/2001 Sb., o ochraně hospodářské soutěže.

K § 82

1. V tomto ustanovení se definují tzv. malé nezávislé pivovary, jejichž pivo je zdaňováno zvýhodněnými sazbami spotřební daně.

K odst. 1 až 3

2. Základní podmínky pro uznání pivovaru jako malého nezávislého jsou:

a) výroba piva včetně piva vyrobeného v licenci nejvýše do 200 000 hektolitrů ročně,

b) právní a hospodářská nezávislost,

c) mezi podmínky, za kterých je pivovar právně a hospodářsky závislý, patří zejména vlastnictví více než 50 % podílu na čistém majetku nebo hlasovacích právech jiného pivovaru, neexistence některého z hlavních výrobních provozních souborů v provozu pivovaru jako je varna, spilka, ležácký sklep případně cylindrické tanky. Pro posouzení nezávislosti ve smyslu tohoto ustanovení je nutné rovněž zkoumat i existenci smluv a dohod, které by ji mohly ovlivnit (například ovládací smlouvu, smlouvu o nájmu nebo o prodeji pivovaru), případně personální propojení. Všechny tyto podmínky je nutné sledovat komplexně,

d) neexistence technologického propojení provozních ani skladovacích prostor podzemních i nadzemních s ostatními prostorami jiného pivovaru.

3. K otázce nezávislosti se vyjádřil SDEU v případu C-83/09 Glückauf Brauerei GmbH, a to následovně:

(19) Podstatou předběžné otázky předkládajícího soudu je, zda pro účely uplatnění snížené sazby daně z piva musí být podmínka stanovená v čl. 4 odst. 2 směrnice 92/83, podle které pivovar musí být nezávislým právně a hospodářsky na jakémkoli jiném pivovaru, vykládána v tom smyslu, že kritérium hospodářské nezávislosti mezi právně nezávislými pivovary se vztahuje výlučně na chování těchto pivovarů na trhu, nebo zda takové kritérium již není naplněno tehdy, když má určitá osoba možnost fakticky vykonávat vliv na obchodní činnosti uvedených pivovarů.

(20) Pro účely odpovědi na položenou otázku je třeba zkoumat pojem „pivovar právně a hospodářsky nezávislý na jakémkoli jiném pivovaru“ ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice 92/83.

…

(26) Z toho vyplývá, že směrnice 92/83 chce vyloučit, že výhoda z takového snížení daňové sazby bude přiznána pivovarům, jejichž velikost a výrobní kapacita by mohly stát na počátku narušení vnitřního trhu. Za těchto podmínek je cílem kritérií právní a hospodářské nezávislosti, stanovených v čl. 4 odst. 2 této směrnice, zajištění toho, aby jakákoli forma hospodářské a právní závislosti mezi pivovary vedla k vyloučení daňového zvýhodnění, které představuje snížená sazba daně z piva.

(27) Toto ustanovení tudíž s ohledem na cíl sledovaný směrnicí 92/83 vyžaduje, aby malé pivovary, jejichž roční výstav je nižší než 200 000 hl, byly skutečně nezávislé na jakémkoli jiném pivovaru, co se týče jak jejich právní a hospodářské struktury, tak jejich výrobní struktury, tedy aby využívaly provozních prostor, jež jsou fyzicky umístěny odděleně od jakéhokoli jiného pivovaru, a aby nevyráběly značkové pivo v licenci.

(28) V tomto kontextu pojem „pivovar, který je právně a hospodářsky nezávislý na jakémkoli jiném pivovaru“, ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice 92/83 předpokládá prověření skutečnosti, zda mezi dotčenými pivovary existuje vztah právní závislosti zejména na úrovni jejich řízení nebo vlastnictví obchodních podílů nebo hlasovacích práv, nebo vztah hospodářské závislosti takové povahy, že může ovlivnit schopnost uvedených pivovarů samostatně přijímat obchodní rozhodnutí.

(29) Je třeba dodat, že cílem kritéria nezávislosti je zajistit, aby z této snížené daňové sazby měly prospěch skutečně pivovary, pro které velikost představuje znevýhodnění, a nikoliv pivovary, které náleží k určité skupině. Za těchto podmínek je za účelem vyhrazení použití čl. 4 odst. 2 směrnice 92/83 pouze na pivovary, které jsou skutečně právně a hospodářsky nezávislé, třeba dbát na to, aby podmínka nezávislosti nebyla obcházena z čistě formálních důvodů a zejména právními konstrukcemi mezi různými údajně nezávislými malými pivovary, které ve skutečnosti tvoří hospodářskou skupinu, jejíž výroba překračuje meze stanovené v článku 4 směrnice 92/83 (viz obdobně rozsudek ze dne 29. dubna 2004, Itálie v. Komise, C-91/01, Recueil, s. I-4355, bod 50).

(30) Ve věci v původním řízení vychází vnitrostátní soud z předpokladu, že Glückauf je právně nezávislá na jakémkoli jiném pivovaru, zejména Innstadt, Ottakringer a Menz. Jeho otázka směřuje k tomu, zda výklad kritéria hospodářské nezávislosti spočívá pouze na skutečném chování dotčených pivovarů na trhu, nebo zda naopak skutečnost, že tatáž osoba může vykonávat vliv na obchodní činnosti uvedených pivovarů, může postačovat pro závěr, že toto kritérium hospodářské povahy nebylo splněno.

(31) V tomto ohledu pojem „hospodářská nezávislost“ ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice 92/83 odkazuje, jak vyplývá z bodu 28 tohoto rozsudku a jak Komise zdůraznila ve svém písemném vyjádření, na schopnost dotčeného pivovaru samostatně přijímat obchodní rozhodnutí.

(32) Ve věci v původním řízení předkládající soud upřesňuje, že S. Menz, který je pověřen řízením společností Ottakringer a Menz, je schopen ovlivňovat obchodní politiku společnosti Glückauf prostřednictvím společností Innstadt, Ottakringer a Menz. Podle tohoto soudu má totiž S. Menz s přihlédnutím ke struktuře obchodních podílů vlastněných v těchto pivovarech, jakož i k úpravě týkající se hlasovacích práv ve společnosti Ottakringer, fakticky možnost ovlivňovat obchodní činnosti společnosti Glückauf, ačkoliv se na ní přímo neúčastní, a může sladit zájmy a přijímání rozhodnutí mezi společnostmi Glückauf a Innstadt, jakož i Ottakringer.

(33) Taková situace, jako je situace dotčená v původním řízení, která se vyznačuje existencí strukturálních propojení mezi různými pivovary z hlediska obchodních podílů a hlasovacích práv a která vede k tomu, že tatáž osoba vykonávající řídící funkce v několika dotčených pivovarech může, nezávisle na svém skutečném chování, ovlivňovat přijímání jejich obchodních rozhodnutí, vylučuje, že tyto pivovary mohou být považovány za navzájem na sobě hospodářsky nezávislé ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice 92/83.

(34) V tomto kontextu a vzhledem k tomu, že podle údajů poskytnutých předkládajícím soudem vyrábějí Innstadt a Ottakringer více než 200 000 hl piva za rok, by přiznání snížené sazby daně z piva společnosti Glückauf porušilo podmínku týkající se množství vyrobeného piva za rok, stanovenou v čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice.

(35) Pokud jde o případný dopad jednání dotčených pivovarů na trh pro účely určení jejich hospodářské nezávislosti, je třeba ještě jednak uvést, že čl. 4 odst. 2 směrnice 92/83 se vztahuje na právní a hospodářskou strukturu pivovarů, aniž by se výslovně odvolával na jednání těchto pivovarů na trhu. Krom toho, jak poukázala Komise, nemůže přítomnost pivovarů dotčených v původním řízení na odlišných trzích s odlišnými sortimenty výrobků umožnit závěr o existenci hospodářské nezávislosti mezi uvedenými pivovary, protože tato okolnost právě naopak může být projevem existence záměrné strategie, přijaté na úrovni skupiny za účelem vyloučení nebo oslabení soutěže uvnitř této skupiny.

(36) S ohledem na výše uvedené je třeba položenou otázku zodpovědět tak, že čl. 4 odst. 2 směrnice 92/83 musí být vykládán v tom smyslu, že situace, která se vyznačuje existencí strukturálních propojení z hlediska obchodních podílů a hlasovacích práv a která vede k tomu, že tatáž osoba vykonávající řídící funkce v několika dotčených pivovarech může nezávisle na svém skutečném chování ovlivňovat přijímání jejich obchodních rozhodnutí, vylučuje, že tyto pivovary mohou být považovány za na sobě hospodářsky nezávislé.

4. Otázce posouzení možné právní nebo hospodářské závislosti malého nezávislého pivovaru na jiném pivovaru je věnována i Informace pro subjekty – posouzení možné právní nebo hospodářské závislosti malého nezávislého pivovaru na jiném pivovaru, zveřejněná na webových stránkách Celní správy České republiky dne 2. října 2014 pod čj.: 16318/2014-900000-233. Z textu této informace vyplývá, že mezi skutečnostmi, které mohou svědčit o přímé nebo nepřímé hospodářské nebo právní závislosti na jiném pivovaru, patří například tato jednání:

a) uzavření dohody dle ustanovení § 3 zákona č. 143/2001 Sb., o ochraně hospodářské soutěže a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů (například přímé nebo nepřímé určení cen popřípadě jiných obchodních podmínek; omezení nebo kontrola výroby, odbytu, vývoje či investic; rozdělení trhu nebo nákupních zdrojů; uzavření smlouvy s třetí stranou bude vázáno na přijetí dalšího plnění, které věcně ani podle obchodních zvyklostí a zásad poctivého obchodního styku s předmětem smlouvy nesouvisí apod.).

b) jednání subjektů nese znaky naplnění příslušných ustanovení zákona č. 90/2012 Sb., o obchodních společnostech a družstvech (zákon o obchodních korporacích) – viz § 74 a následující zmiňovaného zákona; subjekty jsou v postavení ovládající a ovládané osoby, tzn., že dochází přímo či nepřímo k uplatňování rozhodujícího vlivu; ovládající osoba má možnost jmenovat nebo odvolat většinu osob, které jsou členy statutárního orgánu ovládané osoby nebo toto jmenování či odvolání může prosadit; jsou naplněny znaky jednotného řízení – postačí, když jednotnému řízení bude podrobena alespoň 1 z významných složek podnikání, například společná personální politika, společné finanční řízení apod.; subjekt se přihlásí ke koncernu na svých internetových stránkách.

K odst. 4

5. Pivovar vyrábějící pivo v licenci může být pro účely spotřební daně považován za malý nezávislý pivovar pouze v případě, že jsou splněny všechny podmínky uvedené v tomto odstavci, a to:

a) součet ročních výrob piva daného pivovaru a pivovaru, v jehož licenci se pivo vyrábí, nesmí přesáhnout 200 000 hektolitrů,

b) výroba piva v licenci jiného pivovaru nepřekročí 49 % roční výroby daného pivovaru,

c) pivo vyráběné v licenci jiného pivovaru zdaní provozovatel daňového skladu, ve kterém se nachází podnik na výrobu piva vždy nesníženou, základní sazbou daně.

6. Nutným obsahem licenční smlouvy by mělo být přesné určení práva, rozsah oprávnění, uvedení území, ve kterém je nabyvatel oprávněn k výkonu průmyslového práva, a poskytnutí úplaty nebo jiné majetkové hodnoty. Při posouzení toho, zda došlo k poskytnutí licence, je nutno posoudit skutkovou podstatu uzavřené smlouvy.

K odst. 5

7. Jestliže spolu spolupracují 2 nebo více malých nezávislých pivovarů, musí být jejich roční výroba piva posuzována pro účely tohoto ustanovení společně. Jestliže by součet jejich ročních výrob piva přesáhl 200 000 hektolitrů, musí všechny tyto pivovary aplikovat základní sazbu daně.

8. Jestli jejich společná roční výroba piva tento limit nepřekročí, považují se všechny zapojené pivovary za malé nezávislé pivovary, ale pro určení velikostní skupiny ve smyslu § 85 je nutno použít jejich celkovou roční výrobu piva a takto zjištěná velikostní skupina musí být při kalkulaci daně využita všemi zapojenými pivovary bez ohledu na skutečnou roční výrobu každého z nich.

Související ustanovení:

§ 85 – sazba a výpočet daně z piva, § 88 – zařazení do velikostní skupiny

Související předpisy:

§ 74 a následující zákona č. 90/2012 Sb., o obchodních společnostech a družstvech (zákon o obchodním korporacích), – § 3 zákona č. 143/2001 Sb., o ochraně hospodářské soutěže

Evropské právní předpisy:

čl. 4 směrnice 92/83/EHS

§ 83

Vznik povinnosti daň z piva přiznat a zaplatit

(1) Povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká také plátci podle § 80 odst. 3 dnem porušení podmínek stanovených v § 80 odst. 1 a týká se množství piva vyrobeného od 1. ledna kalendářního roku, ve kterém povinnost daň přiznat a zaplatit vznikla.

(2) Pokud je pivo určeno pro přímou spotřebu v prostorách pivovaru nebo místech k němu přilehlých, musí být z daňového skladu podle § 19 odst. 2 písm. a) dopravováno do místa přímé spotřeby pouze v přepravních nebo spotřebitelských obalech. Pokud je pivo do místa přímé spotřeby dopravováno přímo z výčepního tanku, je správce daně oprávněn stanovit další podmínky pro vedení evidence.

K § 83

1. Standardní okamžiky vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň jsou vymezeny v § 9. V tomto paragrafu je v návaznosti na § 81 (domácí výroba piva), resp. na porušení podmínek uvedených v § 81, definován vznik povinnosti přiznat daň.

2. Pokud dojde k porušení podmínek uvedených v § 81, je daná fyzická osoba vyrábějící pivo povinna se zaregistrovat jako plátce do 15 kalendářních dnů ode dne porušení těchto podmínek a vznikne jí povinnost daň přiznat a zaplatit. V souladu s odst. 1 však povinnost přiznat daň vznikne již ke dni porušení těchto podmínek, a nikoli „až“ dnem její registrace ke spotřební dani., a to se týká veškerého piva vyrobeného od 1. ledna kalendářního roku, ve kterém tato povinnost vznikla.

3. Vzhledem k tomu, že zákon neobsahuje speciální ustanovení pro tuto osobu, co se týče způsobu přiznání daně, bude muset tato osoba podávat daňová přiznání, přičemž první daňové přiznání podá za kalendářní měsíc, kdy byly podmínky porušeny. Jestliže byly podmínky porušeny například 20. dubna a daná osoba se zaregistrovala v 15denní lhůtě 5. května, bude podávat první daňové přiznání za duben.

4. V odst. 2 je řešena situace, kdy je v pivovaru nebo místě k němu přilehlém výčep piva určený pro přímou spotřebu. Jestliže je pivo do tohoto místa přepravováno přímo z výčepního tanku, je správce daně oprávněn stanovit další podmínky pro vedení evidence, aby nedocházelo k nekontrolované přímé spotřebě.

Související ustanovení:

§ 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 19 odst. 2 písm. a) – podmíněné osvobození od daně, § 80 – plátce daně z piva

Evropské právní předpisy:

čl. 6 směrnice 92/83/EHS

§ 84

Základ daně z piva

Základem daně je množství piva vyjádřené v hektolitrech.

K § 84

1. Základem daně je množství piva vyjádřené v hektolitrech, které se v daňovém přiznání uvádí zaokrouhlené na 2 desetinná místa.

Související ustanovení:

§ 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 81 – předmět daně z piva, § 83 – vznik povinnosti daň z piva přiznat a zaplatit, § 85 – sazby a výpočet daně z piva

Související předpisy:

zákon o metrologii

Evropské právní předpisy:

čl. 3 směrnice 92/83/EHS

§ 85

Sazby a výpočet daně z piva

(1) Základní sazba daně z piva a snížené sazby daně z piva pro malé nezávislé pivovary za 1 hektolitr a každé celé hmotnostní procento extraktu původní mladiny, které bylo stanoveno podle § 81 odst. 2, jsou stanoveny takto:

(2) Ke zlomkům procent (desetinným místům) extraktu původní mladiny se nepřihlíží.

(3) Výše daně u piva konkrétní koncentrace, které bylo uvedeno do volného daňového oběhu, se vypočítá jako součin množství tohoto piva v hektolitrech, příslušné výše procenta koncentrace piva a základní nebo snížené sazby.

(4) Koncentrace piva vyjádřená v hmotnostních procentech extraktu původní mladiny je pro účely tohoto zákona považována za koncentraci vyjádřenou ve stupních Plato (°P).

K § 85

1. Sazby daně uvedené v tomto paragrafu jsou stanoveny jako sazba daně za 1 hektolitr piva a 1 hmotnostní procento extraktu původní mladiny (viz komentář k § 81 odst. 2). Proto se výše daně zjistí jako součin 3 následujících veličin:

a) množství piva v hektolitrech zaokrouhlené na 2 desetinná místa, u kterého vznikla povinnost přiznat daň,

b) každé celé hmotnostní procento původní mladiny bez zohlednění desetinných míst,

c) základní sazba, resp. některá ze snížených sazeb pro malé nezávislé pivovary.

2. Novela zákona účinná od 1. května 2011 uvedla do souladu záhlaví tabulky obsahující jednotlivé sazby spotřební daně se samotným textem odst. 1 a doplnila zde, že se jedná o hmotnostní procenta.

Související ustanovení:

§ 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 81 – předmět daně z piva, § 82 – malý nezávislý pivovar, § 83 – vznik povinnosti daň z piva přiznat a zaplatit, § 84 – základ daně z piva

Související předpisy:

vyhláška č. 60/2010 Sb.

Evropské právní předpisy:

čl. 1 směrnice 92/83/EHS, – čl. 6 směrnice 92/84/EHS

§ 86

Osvobození od daně z piva

(1) Od daně je také osvobozeno pivo

a) pro výrobu octa uvedeného pod kódem nomenklatury 2209,

b) pro výrobu a přípravu léčiv,

c) pro výrobu přísad při výrobě potravin a nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových, nebo

d) pro výrobu potravinářských výrobků, pokud obsah alkoholu v nich nepřekročí 8,5 litru alkoholu ve 100 kg výrobku u čokoládových výrobků nebo 5 litrů alkoholu ve 100 kg výrobku u ostatních výrobků.

(2) Od daně je dále osvobozeno pivo ve výši technicky zdůvodněných skutečných výrobních ztrát. Správce daně je oprávněn posoudit, zda tyto ztráty odpovídají charakteru činnosti plátce a obvyklé výši ztrát obdobných jiných plátců při stejné činnosti, a vyžadovat prokázání ztrát a o zjištěný rozdíl upravit základ daně.

(3) Od daně je dále osvobozeno pivo, které je vyrobeno fyzickou osobou v zařízení pro domácí výrobu piva výhradně pro vlastní spotřebu její a osob s ní tvořících společně hospodařící domácnost, osob jí blízkých nebo jejích hostů, až do množství, které nepřesáhne 200 l za kalendářní rok, za podmínky, že nedojde k jeho prodeji.

(4) Od daně je dále osvobozeno pivo, které bylo v odůvodněných případech zničeno za přítomnosti úředních osob správce daně.

(5) Od daně je dále osvobozeno pivo určené k použití jako vzorky pro povinné rozbory,53) nezbytné výrobní zkoušky nebo jako vzorky odebrané správcem daně.

(6) Evidence piva osvobozeného od daně dle tohoto ustanovení se vede odděleně. Evidence se uchovává po dobu 10 let od konce kalendářního roku, ve kterém byla tato evidence vyhotovena.

53) Zákon č. 22/1997 Sb., o technických požadavcích na výrobky a o změně a doplnění některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů.

K § 86

1. V tomto ustanovení jsou nad rámec případů „obecných“ osvobození uvedených v § 11 vymezeny další případy, kdy je pivo osvobozeno od daně.

K odst. 1

2. První odstavec vymezuje případy, kdy je pivo osvobozeno od daně z důvodu jeho použití pro výrobu jiných výrobků.

3. Od daně je osvobozeno mimo jiné pivo určené a používané pro výrobu léčivých přípravků a léčivých látek, a to nehledě na obsah piva v těchto výrobcích. Zákon pojmy léčivé přípravky a léčivé látky nedefinuje. Toto osvobození uplatnila Česká republika v souladu s čl. 27 směrnice 92/83/EHS, který uvádí, že od daně jsou osvobozeny alkoholické výrobky používané pro výrobu léků vymezených ve směrnici 65/65/EHS.

4. V souladu s tímto ustanovením je osvobozeno pivo používané rovněž pro výrobu přísad při výrobě potravin a nápojů a rovněž pro výrobu potravinářských výrobků. Ze znění zákona ani z důvodové zprávy není zcela jasné, proč jsou zde používány rozdílné termíny „potraviny“ a „potravinářské výrobky“. Důvod pro použití těchto rozdílných termínů je zřejmě ten, že v čl. 27 směrnice 92/83/EHS se hovoří o osvobození alkoholických výrobků používaných jako takové, nebo jako složka polotovarů k výrobě plněných nebo jinak zpracovaných potravin.

K odst. 2

5. V souladu s tímto odstavcem je od daně osvobozeno pivo ve výši technicky zdůvodněných skutečných výrobních ztrát, přestože se tyto ztráty v souladu s § 9 odst. 3 písm. d) vůbec nezahrnují do ztrát a znehodnocení, z nichž vzniká povinnost přiznat daň.

6. Do ztrát a znehodnocení se rovněž nezahrnují technicky zdůvodněné skutečné ztráty při skladování, a tak i tyto ztráty nevedou ke vzniku povinnosti přiznat daň, přestože nejsou v tomto paragrafu uvedeny.

7. Výše technicky zdůvodněných skutečných výrobních ztrát není žádným zvláštním právním předpisem stanovena a je v kompetenci místně příslušného správce daně posoudit oprávněnost této výše stanovené plátcem.

K odst. 3

8. V návaznosti na domácí výrobu piva ve smyslu § 80 (viz komentář k § 80) je takto vyrobené pivo osvobozeno od daně do množství 200 litrů za kalendářní rok za podmínky, že nedojde k jeho prodeji.

9. Pivo osvobozené dle tohoto ustanovení se přijímá a užívá bez povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně (viz komentář k § 13 až 13c).

K odst. 4

10. Novela účinná k 1. lednu 2015 vložila za odst. 3 nový odstavec umožňující v odůvodněných případech osvobodit od spotřební daně pivo, které se stalo nevhodným pro lidskou spotřebu. Z tohoto důvodu došlo i k přečíslování následujících odstavců. Jak vyplývá z důvodové zprávy k novele, může se jednat o pivo vyrobené či skladované v rámci daňového skladu, nebo takové, které se vrátilo do daňového skladu v rámci reklamace za podmínek stanovených zákonem v § 14 odst. 1 písm. b).

11. Z textace zákona nevyplývá zcela jasně, jak by měl provozovatel daňového skladu postupovat, aby získal nárok na toto osvobození. Musí se jednat o odůvodnitelné případy (důvodová zpráva uvádí jako příklad pivo, které svými vlastnostmi nesplňuje podmínky pro uvedení na trh z hlediska ostatních právních předpisů) a ke zničení může dojít pouze v přítomnosti úředních osob správce daně. Provozovatel daňového skladu tak bude muset správce daně požádat o souhlas se zničením daného piva a o účast při jeho zničení.

12. Likvidací piva za výše uvedených podmínek nevzniká provozovateli povinnost přiznat daň a jak napovídá důvodová zpráva, množství takto zničeného piva ani nevstupuje do výrobních ztrát.

K odst. 5

13. V souladu s tímto ustanovením je od daně osvobozeno pivo určené a používané jako:

a) vzorky pro povinné rozbory vyžadované zvláštními předpisy,

b) nezbytné výrobní zkoušky například nového typu piva, tj. je sice na zvážení výrobce, v jakém rozsahu bude takové výrobní zkoušky provádět, ale měl si být vědom toho, že musí nezbytnost a opodstatněnost těchto zkoušek být schopen doložit místně příslušnému správci daně,

c) vzorky odebrané správcem daně.

14. Pivo osvobozené dle tohoto ustanovení se přijímá a užívá bez povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně (viz komentář k § 13 až 13c).

Související ustanovení:

§ 3 písm. o) – kód nomenklatury, § 11 – osvobození od daně, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13b – zánik povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13c – zrušení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 80 – plátce daně z piva

Související předpisy:

zák. o tech. požadavcích na výrobky

Evropské právní předpisy:

čl. 27 směrnice 92/83/EHS, – směrnice 65/65/EHS

§ 87

Přijímání a užívání piva osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání piva osvobozeného od daně

Pivo osvobozené od daně podle § 86 odst. 3 a 5 lze přijímat a užívat bez povolení k přijímání a užívání piva osvobozeného od daně.

K § 87

1. Vybrané výrobky osvobozené od daně mohou být přijímány a používány pouze na základě povolení na přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně. Výjimky z tohoto pravidla musí být explicitně specifikovány v zákoně (viz komentář k § 13).

2. Mezi takové výjimky v souladu s tímto ustanovením patří:

a) pivo, které je vyrobeno fyzickou osobou v zařízení pro domácí výrobu piva výhradně pro vlastní spotřebu její a osob s ní tvořících domácnost, osob jí blízkých nebo jejích hostů, v množství nepřesahujícím 200 litrů za kalendářní rok, za podmínky, že nedojde k jeho prodeji (viz komentář k § 80 a 86 odst. 3),

b) pivo určené k použití jako vzorky pro povinné rozbory,

c) pivo určené pro nezbytné výrobní zkoušky,

d) pivo používané jako vzorky odebrané správcem daně.

Související ustanovení:

§ 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13b – zánik povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13c – zrušení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 86 odst. 3 a 5 – osvobození od daně z piva

Evropské právní předpisy:

směrnice 92/83/EHS

§ 87a

Prokázání zdanění piva

V daňovém dokladu podle § 5 odst. 2 musí být uvedeno množství piva v členění podle jednotlivých sazeb spotřební daně z piva a příslušné koncentrace piva vyjádřené v hmotnostních procentech extraktu původní mladiny.

K § 87a

1. Novela účinná k 1. lednu 2013 doplnila nový § 87a, dle kterého musí být na daňovém dokladu, kterým se prokazuje zdanění piva při jeho uvedení do volného daňového oběhu, uvedeno množství piva v členění podle jednotlivých sazeb daně piva a příslušné koncentrace piva.

2. Vzhledem k tomu, že dané ustanovení se odkazuje na daňový doklad dle § 5 odst. 2, nemusí výše uvedené informace obsahovat ani doklad o prodeji ve smyslu § 5 odst. 3, ani doklad o dopravě ve smyslu § 5 odst. 4.

Související ustanovení:

§ 5 odst. 2 – daňový doklad, § 85 – sazby a výpočet daně z piva

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 88

Zařazení do velikostní skupiny

(1) Malý nezávislý pivovar, který zahájí výrobu v průběhu kalendářního roku, oznámí správci daně své zařazení do velikostní skupiny do konce měsíce, v němž zahájil výrobu. Předpokládaná roční výroba se vypočítá jako dvanáctinásobek podílu předpokládané výroby od zahájení činnosti do konce roku a počtu měsíců výroby v kalendářním roce včetně měsíce, v němž zahájí výrobu.

(2) Pokud dojde ke změně zařazení do velikostní skupiny, je povinen malý nezávislý pivovar oznámit tuto skutečnost do 31. ledna kalendářního roku správci daně.

(3) Zařazení malého nezávislého pivovaru do velikostní skupiny může být nejvýše o jeden stupeň nižší, než odpovídá skutečné výrobě v předchozím kalendářním roce.

(4) Jestliže skutečná výroba za kalendářní rok je vyšší než horní mez velikostní skupiny, do níž byl malý nezávislý pivovar zařazen, předloží plátce dodatečné daňové přiznání za každé zdaňovací období daného kalendářního roku. Na dodatečném daňovém přiznání uvede rozdíl mezi daňovou povinností podle sazby daně za velikostní skupinu, která odpovídá skutečné výrobě, a daňovou povinností uvedenou na řádném daňovém přiznání za stejné zdaňovací období. Současně v tomto přiznání uplatní nárok na vrácení daně, pokud vznikl. Nárok na vrácení daně, ve smyslu tohoto odstavce, lze uplatnit za celý kalendářní rok. Z daně doměřené podle dodatečného daňového přiznání úrok z prodlení nevzniká.

(5) Jestliže skutečná výroba za kalendářní rok je nižší než dolní mez velikostní skupiny, do níž byl malý nezávislý pivovar zařazen, předloží plátce správci daně nejpozději do 25. února následujícího kalendářního roku dodatečné daňové přiznání za každé zdaňovací období kalendářního roku. Na dodatečném daňovém přiznání uvede rozdíl mezi daňovou povinností podle sazby daně za velikostní skupinu, která odpovídá skutečné výrobě, a daňovou povinností uvedenou na řádném daňovém přiznání za stejné zdaňovací období. Současně v tomto přiznání uplatní nárok na vrácení daně, pokud vznikl. Nárok na vrácení daně ve smyslu tohoto odstavce lze uplatnit za celý kalendářní rok. Z daně doměřené podle dodatečného daňového přiznání úrok z prodlení nevzniká.

K § 88

1. Toto ustanovení upravuje podmínky při vzniku nového malého nezávislého pivovaru v průběhu kalendářního roku a postup při změně v zařazení malého nezávislého pivovaru do příslušné velikostní skupiny.

K odst. 1

2. Jestliže zahájí výrobu piva malý pivovar, který chce využít statutu malého nezávislého pivovaru (viz komentář k § 82) a aplikovat snížené sazby daně (viz § 85), je povinen nejpozději do konce měsíce, v němž byla výroba zahájena, oznámit celnímu úřadu svoji předpokládanou roční výrobu a tomu odpovídající výrobní skupinu.

3. Předpokládaná roční výroba se stanoví následně:

kde:

PVr = předpokládaná roční výroba,

PV = předpokládaná výroba do konce kalendářního roku, v němž byla výroba zahájena,

PM = počet měsíců, ve kterých bude v daném kalendářním roce výroba probíhat; do tohoto počtu se zahrnuje i kalendářní měsíc, ve kterém byla výroba zahájena.

K odst. 2 a 3

4. Tento odstavec stanoví povinnost pro již existující malé nezávislé pivovary oznámit místně příslušnému celnímu úřadu nejpozději do konce 31. ledna každého kalendářního roku, jestliže tento pivovar očekává takovou změnu objemu výroby v tomto kalendářním roce, která vede ke změně zařazení tohoto pivovaru do jiné velikostní skupiny (viz § 85).

5. Při očekávaném navýšení výroby piva lze malý nezávislý pivovar přeřadit do jakékoli jiné vyšší velikostní skupiny (popř. může ztratit status malého nezávislého pivovaru). Při očekávaném snížení objemu výroby piva může být malý nezávislý pivovar přeřazen meziročně pouze do velikostní skupiny o 1 stupeň nižší, než byla velikostní skupina pro minulý kalendářní rok.

6. Pro zúčtování skutečného objemu výroby za uplynulý kalendářní rok je nutno postupovat dle odst. 4 a 5.

K odst. 4

7. Tento odstavec stanoví postup pro malý nezávislý pivovar, jehož objem výroby za uplynulý kalendářní rok překročil horní hranici velikostní skupiny (viz § 85) používanou tímto pivovarem pro stanovení odpovídající sazby daně v řádných daňových přiznáních v průběhu uplynulého kalendářního roku.

8. V tomto případě je pivovar povinen podat dodatečná daňová přiznání za všechna zdaňovací období uplynulého kalendářního roku, ve kterých výroba probíhala, a to nejpozději do konce kalendářního měsíce následujícího po kalendářním měsíci, ve kterém byl skutečný objem výroby za uplynulý kalendářní rok zjištěn. Vzhledem k tomu, že množství piva vyrobené za prosinec uplynulého kalendářního roku je nutno znát pro účely daňového přiznání k 25. lednu, měla by být dodatečná daňová přiznání předložena nejpozději obecně do konce února následujícího roku.

9. V dodatečných daňových přiznáních se uvádí „pouze“ rozdíl mezi nově zjištěnou daňovou povinností a daňovou povinností uvedenou v řádném daňovém přiznání za dané zdaňovací období. Rozdíl se odvíjí od uplatnění jiné sazby daně pro jinou velikostní skupinu při zachování stejného množství vyrobeného piva. Z takto doměřené daně nevzniká pivovaru povinnost platit úrok z prodlení.

10. V těchto dodatečných přiznáních může plátce uplatnit nárok na vrácení daně, a to za všechna zdaňovací období uplynulého kalendářního roku, i když již uplynula 6měsíční lhůta ode dne, kdy mohl být nárok na vrácení daně poprvé uplatněn (viz komentář k § 16).

K odst. 5

11. Malý nezávislý pivovar, jehož objem výroby za uplynulý kalendářní rok byl nižší než spodní hranice velikostní skupiny (viz § 85) používaná tímto pivovarem pro stanovení odpovídající sazby daně v řádných daňových přiznáních v průběhu uplynulého kalendářního roku, je oprávněn podat dodatečná daňová přiznání za všechna zdaňovací období uplynulého kalendářního roku, ve kterých výroba probíhala, a to nejpozději do 25. února následujícího kalendářního roku.

12. V dodatečných daňových přiznáních se uvádí „pouze“ rozdíl mezi nově zjištěnou daňovou povinností a daňovou povinností uvedenou v řádném daňovém přiznání za dané zdaňovací období. Rozdíl se odvíjí od uplatnění jiné sazby daně pro jinou velikostní skupinu při zachování stejného množství vyrobeného piva.

13. V těchto dodatečných přiznáních může plátce uplatnit nárok na vrácení daně, a to za všechna zdaňovací období uplynulého kalendářního roku, i když již uplynula 6měsíční lhůta ode dne, kdy mohl být nárok na vrácení daně poprvé uplatněn (viz komentář k § 16).

Související ustanovení:

§ 3 písm. t) – výroba, § 82 – malý nezávislý pivovar, § 85 – sazba a výpočet daně z piva

Související předpisy:

daňový řád

Evropské právní předpisy:

čl. 4 směrnice 92/83/EHS

§ 89

Omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro pivo

(1) Daňovým skladem podle § 19 odst. 2 písm. b) může být jen sklad, jehož roční odbyt piva, případně předpokládaný roční odbyt piva je nejméně 5 000 hl piva.

(2) Ročním odbytem piva se pro účely tohoto zákona rozumí množství piva, které opustilo v kalendářním roce sklad podle odstavce 1.

(3) Pivo osvobozené od daně podle § 86 odst. 3 nemusí být vyrobeno v podniku na výrobu vybraných výrobků [§ 19 odst. 2 písm. a)].

K § 89

1. Obecné podmínky pro získání povolení k provozování daňového skladu a fungování daňového skladu jsou vymezeny v § 43a až 43q, speciální podmínky pak v § 19a až 20. Toto ustanovení definuje další podmínku, která musí být splněna, aby mohl vzniknout daňový sklad vymezený v § 19 odst. 2 písm. b). Touto podmínkou je minimální předpokládané množství piva, které opustí tento daňový sklad v daném kalendářním roce, ve výši 5 000 hektolitrů piva.

2. Tato podmínka se vztahuje pouze k daňovému skladu vymezenému v § 19 odst. 2 písm. b), tj. k daňovému skladu, ve kterém neprobíhá výroba piva. Pro výrobní daňové sklady není stanoveno žádné množstevní omezení.

3. Zároveň toto ustanovení stanoví, že pivo vyrobené fyzickou osobou v zařízení pro domácí výrobu piva výhradně pro vlastní spotřebu její a osob s ní tvořících domácnost, osob jí blízkých nebo jejích hostů, v množství nepřesahujícím 200 litrů za kalendářní rok, za podmínky, že nedojde k jeho prodeji, nemusí být vyráběno v daňovém skladu.

Související ustanovení:

§ 19 odst. 2 – podmíněné osvobození od daně, § 19a – provozování daňového skladu, § 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 80 – plátce daně z piva, § 86 odst. 3 – osvobození od daně z piva

Evropské právní předpisy:

čl. 15 Směrnice

§ 90

Zajištění daně z piva

Celkové zajištění daně za jeden daňový sklad činí nejvýše 80 000 000 Kč, jestliže provozovatel daňového skladu poskytne zajištění daně složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně.

K § 90

1. Toto ustanovení stanoví maximální hodnotu zajištění na jeden daňový sklad, jestliže je daň zajištěna složením finančních prostředků na stanovený depozitní účet celního úřadu. Tento limit nelze tedy využít při jiných formách zajištění daně (viz komentář k § 21).

2. V případě, že jedna osoba provozuje více oddělených daňových skladů, je nutno poskytnout zajištění za každý daňový sklad.

Související ustanovení:

§ 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

Evropské právní předpisy:

čl. 16 Směrnice

§ 90a

Evidence piva v daňových skladech

Správce daně může rozhodnout o tom, že evidence piva vedená podle § 37 a 38 bude vedena společně za ty daňové sklady, které provozuje stejný provozovatel a pro které je místně příslušný.

K § 90a

1. Jestliže je jeden celní úřad místně příslušný pro dva či více daňových skladů jednoho provozovatele, může rozhodnout o tom, že evidence daňového skladu (viz komentář k § 37 a 38) bude za tyto daňové sklady vedena společně. Toto rozhodnutí nemá vliv na maximální částku zajištění daně připadající na jeden daňový sklad (viz komentář k § 91).

2. Novela zákona účinná k 1. lednu 2015 přinesla povinnost vedení evidence ve struktuře stanovené správcem daně a jestliže je vedena elektronicky, pak i ve formátu stanoveném správcem daně (viz komentář k § 37 odst. 5).

Související ustanovení:

§ 19 – podmíněné osvobození od daně, § 37 – evidence v podniku na výrobu vybraných výrobků, § 38 – evidence ve skladu vybraných výrobků, § 86 odst. 6 – evidence piva osvobozeného od daně

Evropské právní předpisy:

čl. 16 Směrnice

§ 91

Prokazování původu dováženého piva

(1) Pokud je pivo dováženo, je zdaňováno základní sazbou daně.

(2) Při dovozu piva vyrobeného v malém nezávislém pivovaru je pivo zdaňováno sníženou sazbou daně, pokud je prokázáno potvrzením vydaným příslušnými úřady státu původu piva, že pivo bylo vyrobeno v malém nezávislém pivovaru s roční výrobou nepřesahující 200 000 hl. Na tomto potvrzení se uvede roční výroba piva v hektolitrech. Pokud není původ piva z malého nezávislého pivovaru prokázán, pivo je zdaňováno základní sazbou daně.

(3) Koncentrace dovážených piv vyjádřená ve stupních Plato (°P) je pro účely tohoto zákona považována za koncentraci piva vyjádřenou v hmotnostních procentech extraktu původní mladiny.

K § 91

1. V souladu s tímto ustanovením je pivo při dovozu [viz komentář k § 3 písm. b)] zdaňováno základní sazbou daně. Výjimku představuje pivo vyrobené malým nezávislým pivovarem za podmínky, že tento fakt je prokázán potvrzením vydaným příslušnými orgány státu, ve kterém bylo pivo vyrobeno a které obsahuje i údaj o roční výrobě tohoto pivovaru v hektolitrech.

Související ustanovení:

§ 3 písm. b) – dovoz zboží, § 9 odst. 2 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 82 – malý nezávislý pivovar

Evropské právní předpisy:

čl. 4 směrnice 92/83/EHS

HLAVA IV – DAŇ Z VÍNA A MEZIPRODUKTŮ

§ 92

Plátce daně z vína a meziproduktů

(1) Plátcem není fyzická osoba, která na daňovém území České republiky vyrábí výhradně tiché víno (§ 93 odst. 3), za podmínky, že celkové množství vyrobeného tichého vína za kalendářní rok nepřesáhne 2 000 litrů.

(2) Tiché víno vyrobené fyzickou osobou na daňovém území České republiky za podmínky uvedené v odstavci 1 nemůže být dopravováno do jiného členského státu pro účely podnikání (§ 31).

(3) Tiché víno vyrobené fyzickou osobou na daňovém území České republiky za podmínky uvedené v odstavci 1 nemůže být uvedeno do režimu podmíněného osvobození od daně.

(4) Pokud fyzická osoba poruší podmínky stanovené v odstavcích 1 až 3, je povinna se zaregistrovat jako plátce nejpozději do 15 kalendářních dní ode dne porušení těchto podmínek.

K § 92

1. Tento paragraf vymezuje podmínky, za kterých se osoba vyrábějící pouze tiché víno (a žádný jiný vybraný výrobek) nestává, nehledě na znění § 4, plátcem daně. Podmínky jsou následující:

a) jedná se o fyzickou osobu,

b) dané osobě nevznikla povinnost registrace z nějakého jiného důvodu (viz komentář k § 4),

c) celkové množství tichého vína vyrobeného na daňovém území České republiky za kalendářní rok nepřesáhne 2 000 litrů,

d) tiché víno není dopravováno do jiného členského státu za účelem podnikání (viz komentář k § 31),

e) tiché víno není uvedeno do režimu podmíněného osvobození od daně.

2. Jakmile je jakákoli podmínka z výše uvedených porušena, daná osoba je povinna se zaregistrovat do 15 dnů ode dne porušení podmínky (podmínek).

Související ustanovení:

§ 4 – plátce daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 31 – doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky do jiného členského státu nebo přes území jiného členského státu pro účely podnikání, § 93 odst. 3 – tiché víno

Evropské právní předpisy:

čl. 10 směrnice 92/83/EHS

§ 93

Předmět daně z vína a meziproduktů

(1) Předmětem daně pro účely tohoto zákona jsou vína a fermentované nápoje (dále jen „vína“) a meziprodukty uvedené pod kódy nomenklatury 2204, 2205, 2206, které obsahují více než 1,2 % objemových alkoholu, nejvýše však 22 % objemových alkoholu.

(2) Šumivým vínem se pro účely tohoto zákona rozumí všechny výrobky, které jsou plněny do lahví s hřibovitou zátkou pro šumivé víno, která je upevněná zvláštním úchytným zařízením, nebo které při uzavřeném obsahu při 20 °C mají přetlak 3 bary a více, který lze odvodit z přítomnosti rozpuštěného oxidu uhličitého, a které jsou uvedené pod následujícími kódy nomenklatury:

a) 2204 10, 2204 21 10, 2204 29 10 a 2205, jejichž skutečný obsah alkoholu60) přesahuje 1,2 % objemových, ale nepřesahuje 15 % objemových, je-li alkohol, který je obsažený v hotovém výrobku, plně kvasného původu bez přídavku lihu,

b) 2206 00 31, 2206 00 39 a pod kódy nomenklatury 2204 10, 2204 21 10, 2204 29 10, 2205, pokud nejsou zahrnuty pod písmenem a), jejichž skutečný obsah alkoholu přesahuje 1,2 % objemových, ale nepřesahuje 13 % objemových, nebo

c) 2206 00 31, 2206 00 39, jejichž skutečný obsah alkoholu přesahuje 13 % objemových, ale nepřesahuje 15 % objemových, je-li alkohol, který je obsažený v hotovém výrobku, plně kvasného původu bez přídavku lihu.

(3) Tichým vínem se pro účely tohoto zákona rozumí výrobky, které nejsou šumivým vínem vymezeným v odstavci 2 a které jsou uvedené pod následujícími kódy nomenklatury:

a) 2204 a 2205, jejichž skutečný obsah alkoholu přesahuje 1,2 % objemových, ale nepřesahuje 15 % objemových, je-li alkohol, který je obsažený v hotovém výrobku, plně kvasného původu bez přídavku lihu,

b) 2204 a 2205, jejichž skutečný obsah alkoholu přesahuje 15 % objemových, ale nepřesahuje 18 % objemových, pokud byly vyrobeny bez jakéhokoliv obohacování a je-li alkohol, který je obsažený v hotovém výrobku, plně kvasného původu bez přídavku lihu,

c) 2204 a 2205, nejsou-li uvedeny v písmenu a) nebo b), a 2206, nepodléhají-li dani z piva, jestliže skutečný obsah alkoholu u takových výrobků přesahuje 1,2 % objemových, ale nepřesahuje 10 % objemových, nebo

d) 2206, pokud nepodléhají dani z piva, jejichž skutečný obsah alkoholu přesahuje 10 % objemových, ale nepřesahuje 15 % objemových, je-li alkohol, který je obsažený v hotovém výrobku, plně kvasného původu bez přídavku lihu.

(4) Meziprodukty se pro účely tohoto zákona rozumí všechny výrobky, které jsou uvedené pod kódy nomenklatury 2204, 2205 a 2206, jejichž skutečný obsah alkoholu přesahuje 1,2 % objemových, ale nepřesahuje 22 % objemových, které nejsou šumivým ani tichým vínem nebo nepodléhají dani z piva.

60) § 2 písm. v) zákona č. 115/1995 Sb., o vinohradnictví a vinařství a o změně některých souvisejících právních předpisů, ve znění zákona č. 216/2000 Sb.

K § 93

1. Tento paragraf vymezuje výrobky, které jsou předmětem daně z vína a meziproduktů. Základní vymezení je obsaženo v odst. 1, přičemž v následujících odst. 2 až 4 jsou tyto výrobky dále rozčleněny na šumivá vína, tichá vína a meziprodukty.

2. Členění na tyto 3 kategorie je založeno na principu, že výrobek, který splní podmínky odst. 2, a je tedy šumivým vínem, už nemůže být tichým vínem ve smyslu odst. 3 a výrobek, který je šumivým vínem nebo tichým vínem, nemůže být meziproduktem ve smyslu odst. 4.

K odst. 1

3. Tento odstavec vymezuje obecně výrobky, které jsou předmětem spotřební daně z vína a meziproduktů. Vždy se musí jednat o víno, fermentovaný nápoj nebo meziprodukt, který splňuje zároveň 2 následující podmínky:

a) je zařazen pod kód nomenklatury 2204, 2205 nebo 2206 (při posouzení této podmínky je nutno vycházet z nařízení 2658/87/EHS ve znění platném k 1. lednu 2002),

b) obsahuje více než 1,2 % objemových alkoholu (1,2 objemových jednotek čistého alkoholu ve 100 objemových jednotkách daného výrobku), nejvýše však 22 % objemových alkoholu (22 objemových jednotek čistého alkoholu ve 100 objemových jednotkách daného výrobku).

4. Pro víno a fermentované nápoje se zavádí legislativní zkratka „víno“.

K odst. 2

5. Aby byl daný výrobek šumivým vínem pro účely spotřební daně, musí splňovat následují parametry:

a) výrobek spadá pod vyjmenované kódy nomenklatury, a

b) výrobek obsahuje stanovené množství alkoholu (u některých výrobků se musí jednat o alkohol plně kvasného původu bez přídavku lihu), a

c) výrobek je plněn do lahví s hřibovitou zátkou pro šumivé víno, která je upevněná zvláštním úchytným zařízením, nebo

d) výrobek má při uzavřeném obsahu při 20 °C přetlak 3 bary a více, který lze odvodit z přítomnosti rozpuštěného oxidu uhličitého.

6. Skutečným obsahem alkoholu se rozumí v procentech vyjádřený počet objemových jednotek čistého alkoholu, které výrobek obsahuje při 20 °C ve 100 objemových jednotkách výrobku.

K odst. 3

7. Tichým vínem může být pouze výrobek, který nenaplnil definici šumivého vína ve smyslu odst. 2 a zároveň splňuje následují parametry:

a) výrobek spadá pod vyjmenované kódy nomenklatury, a

b) výrobek obsahuje stanovené množství alkoholu (u některých výrobků se musí jednat o alkohol plně kvasného původu bez přídavku lihu).

8. Kromě toho výrobky zařazené pod kódy nomenklatury 2204 a 2205, jejichž skutečný obsah alkoholu přesahuje 15 % objemových, ale nepřesahuje 18 % objemových, musí být vyrobeny bez jakéhokoli obohacování. Výrobky zařazené pod kód 2206 nesmí být předmětem daně z piva.

9. K pojmu „tiché víno“ se vyjádřil NSS v rozsudku čj. 7 Afs 44/2009-60, ve kterém, mimo jiné, konstatoval, že:

„Česká právní úprava byla zcela v souladu se směrnicí, neboť v obou případech bylo nutné k naplnění definice tichého vína splnění čtyř kritérií, tj. zaprvé, že se jedná o výrobek kódu kombinované nomenklatury 2204 a 2205 a zároveň se nejedná o šumivé víno, zadruhé, že skutečný obsah alkoholu přesahuje 15 % objemových, ale nepřesahuje 18 % objemových, zatřetí, že byl vyroben bez jakéhokoli obohacování, a začtvrté, že alkohol, který je obsažený v hotovém výrobku, je plně kvasného původu. Teprve novelou provedenou zák. č. 217/2005 Sb., č. j. 7 Afs 44/2009-64, která nabyla účinnosti dne 1. 7. 2005, byla do zákona vložena podmínka pátá, když na konec předmětného ustanovení byla vložena slova „bez přídavku lihu“. Nejvyšší správní soud se neztotožňuje se závěrem krajského soudu o tom, že znění ustanovení § 93 odst. 3 písm. b) zákona o spotřebních daních ve znění provedeném zákonem č. 217/2005 Sb. není v rozporu s čl. 8 odst. 1 směrnice. Již ze samotného znění těchto ustanovení je zřejmé, že česká právní úprava vyžaduje splnění pěti kritérií k naplnění pojmu tichého vína, zatímco směrnice toliko čtyř. Krajský soud dospěl k závěru, že samo čtvrté kritérium vylučuje přidání jakéhokoli alkoholu po ukončení procesu kvašení, a proto je páté kritérium pouze formulačním zpřesněním, které nepředstavuje žádnou obsahovou změnu předmětného ustanovení. Na druhou stranu krajský soud uvedl, že plně kvasného původu je toliko alkohol vzniklý jen kvašením toho konkrétního materiálu, který ve výrobku byl před zahájením procesu kvašení, případně byl za dodržení enologických podmínek přidán po částečném zkvašení. Ač krajský soud poukazoval na bezrozpornost ustanovení § 93 odst. 3 písm. b) zákona o spotřebních daních s čl. 8 odst. 1 směrnice, je jeho závěr, který učinil při výkladu čtvrtého kritéria v rozporu se zněním zmíněného ustanovení zákona o spotřebních daních. Páté kritérium je formulováno zcela kategoricky, vylučuje přidání alkoholu kdykoli, bez ohledu na to, zda k němu dojde za dodržení enologických podmínek po částečném zkvašení nebo zda k němu dojde po ukončení procesu kvašení“.

Na základě výše uvedeného pak NSS došel k závěru, že stěžovatel se zcela oprávněně dovolával přímého účinku čl. 8 odst. 1 směrnice 92/83/EHS.

10. Nejvyšší správní soud se naopak ztotožnil s krajským soudem v jeho hodnocení pojmu „obohacování“, když konstatoval, že:

„Vzhledem k tomu, že směrnice neobsahuje vlastní definici pojmu obohacování, je možné vyjít z toho, jak tento pojem vnímá nařízení Rady č. 1493/1999, o společné organizaci trhu s vínem (dále jen nařízení). Nařízení v příloze v písm. D definuje tzv. úkony obohacování, přičemž jimi rozumí úkony, na základě kterých dochází ke zvýšení přirozeného obsahu alkoholu v % objemových. Za tyto úkony je považováno a) v případě čerstvých vinných hroznů, částečně zkvašeného hroznového moštu nebo mladého vína v procesu kvašení přídavek sacharosy, zahuštěného hroznového moštu či rektifikovaného moštového koncentrátu, b) v případě hroznového moštu přídavek sacharosy, zahuštěného hroznového moštu či rektifikovaného moštového koncentrátu nebo částečné zahuštění včetně reverzní osmózy, c) v případě vína vhodného k získávání stolního vína a stolního vína částečné zahuštění chladem. Obohacením je tudíž nutné rozumět zvýšení přirozeného obsahu alkoholu jiným způsobem, než přidáním alkoholu“.

Nejvyšší správní soud se stejnou otázkou zabýval i v rozsudku čj. 7 Afs 6/2012-24, ve kterém vyslovil souhlas se závěry Krajského soudu:

Pokud jde o posouzení předmětu sporu, tj. otázky vlastností dováženého vína, jejichž důsledkem je závěr o tom, zda toto zboží je ve skutečnosti „Tichým vínem“ [§ 93 odst. 3 písm. b) zákona č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních, ve znění účinném v rozhodné době, (dále jen „ZSD“)] nebo „Meziproduktem“ (§ 93 odst. 4 ZSD), došel krajský soud k závěru, že dovážené zboží je skutečně „Meziproduktem“, jak jej klasifikoval správce daně i žalovaný (§ 93 odst. 4 ZSD). Je tomu tak proto, že z důkazů obsažených ve správních spisech vyplývá, že dovážené zboží není zbožím plně kvasného původu. Aby bylo možno konstatovat, že alkohol je plně kvasného původu, muselo by se jednat o takový produkt, který má svůj původ výlučně (bezezbytku) v procesu kvašení (zcela vznikl fermentací). Tak tomu ale v této věci nebylo. Pokud byl v dováženém zboží zjištěn přídavek lihu, což se projevilo v obsahu etanolu vyšším než 13% a současně byl zjištěn neočekávaně nízký obsah glycerolu (0,2 % hm), svědčí tyto skutečnosti o tom, že část alkoholu obsaženého v dováženém zboží nevznikla kvašením, ale destilací. Není při tom rozhodné, zda tento destilovaný alkohol měl svůj původ ve vinné révě. Krajský soud proto uzavřel, že „alkohol plně kvasného původu“, vylučuje, aby pro zastavení procesu kvašení byl přidán destilát (alkohol, který má svůj původ také v destilaci). Pokud jde o posouzení otázky, zda při výrobě dováženého vína došlo k jeho obohacení nebo toto vzniklo bez jakéhokoliv obohacení (srov. § 93 ZSD), krajský soud došel k závěru, že při výrobě žalobkyní dováženého vína nedošlo k jeho obohacení. Obohacením vína je třeba rozumět přidání přídavku způsobujícího zvýšení přirozeného obsahu alkoholu, tj. složky, která sama není alkoholem, ale v následném kvašení způsobí, že finální produkt bude mít vyšší obsah alkoholu, než kdyby k přidání této složky nedošlo. Krajský soud neshledal opodstatněnou ani námitku, že v jiných zemích EU, pokud jde o klasifikaci dováženého vína do kategorie „tiché víno“ či „meziprodukt“, existuje rozdílná praxe pro účely spotřební daně. Pro posouzení zákonnosti žalobami napadených rozhodnutí není rozhodující subjektivní přístup cizozemských orgánů. Navíc žalobkyně toto tvrzení ponechala pouze v obecné rovině a nikterak je důkazně nepodložila.

K odst. 4

11. Meziproduktem může být pouze výrobek, který nenaplnil definici šumivého vína ve smyslu odst. 2 nebo tichého vína ve smyslu odst. 3, nebo nepodléhá dani z piva (viz komentář k § 81). Zároveň musí spadat pod kódy nomenklatury uvedené v tomto odstavci a obsahovat tam stanovené množství alkoholu.

Související ustanovení:

§ 92 – plátce daně z vína a meziproduktů, § 94 – vznik povinnosti daň z vína a meziproduktů přiznat a zaplatit, § 95 – základ daně z vína a meziproduktů, § 96 – sazby daně z vína a meziproduktů, § 97 – osvobození od daně z vína a meziproduktů, § 98 – přijímání a užívání vína osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání vína osvobozeného od daně, § 98a – daňové přiznání k dani z vína a splatnost této daně, § 99 – omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro víno a meziprodukty, § 100 – doprava tichého vína v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky, § 100a – malý výrobce vína

Evropské právní předpisy:

čl. 8 a 17 směrnice 92/83/EHS

Judikatura evropských soudů:

C-163/09 Repertoire Culinaire Ltd:

K první otázce

(23) Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda musí být čl. 20 první odrážka směrnice 92/83 vykládán v tom smyslu, že se definice „lihu“ uvedená v tomto ustanovení vztahuje na víno na vaření a na portské na vaření.

(24) Je nutno uvést, že víno na vaření a portské na vaření, které jako potravinové přípravky spadají do kapitoly 21 kombinované nomenklatury, která je přílohou nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 387), ve znění vyplývajícím z nařízení Komise (EHS) č. 2587/91 ze dne 26. července 1991 (Úř. věst. L 259, s. 1), obsahují ethylalkohol, který spadá pod kód KN 2208, a že pokud obsah tohoto alkoholu přesahuje 1,2 % objemových, spadá do působnosti čl. 20 první odrážky směrnice 92/83 (viz rozsudek ze dne 12. června 2008, Gourmet Classic, C-458/06, Sb. rozh. s. I-4207, body 35 a 36).

(25) V tomto ohledu je nepochybné, že víno na vaření a portské na vaření, o něž se jedná ve sporu v původním řízení, mají obsah alkoholu přesahující 1,2 % objemových, a že jsou připravovány z alkoholických nápojů podléhajících harmonizované spotřební dani podle uvedené směrnice, totiž z vína a portského.

(26) Krom toho je třeba připomenout, že – vzhledem k tomu, že se čl. 20 první odrážka směrnice 92/83 použije i tehdy, jsou-li výrobky spadající do působnosti tohoto ustanovení součástí výrobku, který spadá do jiné kapitoly kombinované nomenklatury, která je přílohou nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 2587/91, – okolnost, že víno na vaření a portské na vaření je jako takové považováno za potravinový přípravek, který spadá do kapitoly 21 této kombinované nomenklatury, nemá dopad na použitelnost uvedeného ustanovení na líh, který je v těchto výrobcích obsažen (viz výše uvedený rozsudek Gourmet Classic, body 36 až 38).

(27) Totéž platí pro okolnost, že víno na vaření a portské na vaření nejsou vhodné ke konzumaci jako nápoje.

(28) Zejména z čl. 27 odst. 1 směrnice 92/83 ve spojení s osmnáctým a dvacátým bodem odůvodnění této směrnice totiž vyplývá, že tyto okolnosti mají dopad pouze tehdy, pokud se jedná o otázku, zda mají být od daně osvobozeny výrobky podléhající harmonizované spotřební dani.

(29) Krom toho je nutno uvést, že cílem směrnice 92/83 je harmonizovat struktury spotřebních daní jak z alkoholických nápojů, tak i z alkoholu obecně, jak vyplývá z jejího samotného názvu.

(30) Za těchto podmínek je nutno na první otázku odpovědět, že čl. 20 první odrážka směrnice 92/83 musí být vykládán v tom smyslu, že definice „lihu“ uvedená v tomto ustanovení se vztahuje na víno na vaření a na portské na vaření.

C-458/06 Gourmet Classic:

(34) Podstatou předběžné otázky předkládajícího soudu je, zda alkohol obsažený ve víně na vaření musí být klasifikován jako líh uvedený v čl. 20 první odrážce směrnice 92/83.

(35) V tomto ohledu, i když je, jak uvádí předkládající soud, víno na vaření jako takové potravinovým přípravkem spadajícím do kapitoly 21 kombinované nomenklatury přiložené k nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 387), nemění to nic na tom, že tento potravinový přípravek obsahuje líh, na který se vztahují položky 2207 a 2208 této nomenklatury.

(36) Z toho vyplývá, že pokud skutečný obsah alkoholu v lihu obsaženém ve víně na vaření přesahuje 1,2 % objemových, spadá tento alkohol do působnosti čl. 20 první odrážky směrnice 92/83.

(37) Okolnost, že víno na vaření je jako takové považováno za potravinový přípravek, nemá dopad na toto posouzení.

(38) Článek 20 první odrážka směrnice 92/83 se totiž použije i tehdy, když výrobky spadající do působnosti tohoto ustanovení jsou součástí výrobku, který spadá do jiné kapitoly kombinované nomenklatury.

(39) Proto alkohol obsažený ve víně na vaření představuje, pokud skutečný obsah alkoholu přesahuje 1,2 % objemových, líh ve smyslu čl. 20 první odrážky směrnice 92/83, na který se, s výhradou osvobození stanoveného v čl. 27 odst. 1 písm. f) této směrnice, vztahuje spotřební daň.

(40) S ohledem na výše uvedené je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že alkohol obsažený ve víně na vaření musí být, přesahuje-li skutečný obsah alkoholu 1,2 % objemových, klasifikován jako líh uvedený v čl. 20 první odrážce směrnice 92/83.

§ 94

Vznik povinnosti daň z vína a meziproduktů přiznat a zaplatit

(1) Při uvedení tichého vína vyrobeného fyzickou osobou na daňovém území České republiky do volného daňového oběhu povinnost daň přiznat a zaplatit nevzniká, pokud jsou splněny podmínky uvedené v § 92 odst. 1 až 3.

(2) Povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká také fyzické osobě, která se stala plátcem podle § 92 odst. 4, dnem porušení podmínek stanovených v § 92 odst. 1 až 3, a týká se množství tichého vína vyrobeného od 1. ledna kalendářního roku, ve kterém povinnost daň přiznat a zaplatit vznikla.

K § 94

1. Okamžik vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň je obecně vymezen v § 9. Toto ustanovení vymezuje postup fyzické osoby vyrábějící pouze tiché víno v množství nepřesahujícím 2 000 litrů ročně za podmínek uvedených v § 92.

2. Jestliže jsou všechny podmínky uvedené v § 92 splněny a daná fyzická osoba se nestává plátcem, tiché víno není vyráběno v daňovém skladu (viz § 99 odst. 5) a nevzniká k okamžiku výroby tohoto tichého vína povinnost přiznat a zaplatit daň.

3. Jestliže je některá z podmínek uvedených v § 92 porušena, stává se daná fyzická osoba plátcem daně a je povinna přiznat a zaplatit daň za veškeré tiché víno vyrobené od 1. ledna daného kalendářního roku.

4. Povinnost přiznat daň vzniká dnem porušení podmínky (podmínek) a plátce je povinen podat daňové přiznání do 25. dne měsíce následujícího, daň je splatná do 40 dnů po skončení kalendářního měsíce, ve kterém byla nějaká podmínka porušena.

Související ustanovení:

§ 92 – plátce daně z vína a meziproduktů

Evropské právní předpisy:

čl. 10 směrnice 92/83/EHS

§ 95

Základ daně z vína a meziproduktů

Základem daně je množství vína a meziproduktů vyjádřené v hektolitrech.

K § 95

1. Základem daně je množství vína a meziproduktů vyjádřeného v hektolitrech zaokrouhlené na 2 desetinná místa.

Související ustanovení:

§ 93 – předmět daně z vína a meziproduktů

Evropské právní předpisy:

čl. 9 směrnice 92/83/EHS

§ 96

Sazby daně z vína a meziproduktů

Sazby daně jsou stanoveny takto:

Text

Sazba daně

Šumivá vína podle § 93 odst. 2

2 340 Kč/hl

Tichá vína podle § 93 odst. 3

0 Kč/hl

Meziprodukty podle § 93 odst. 4

2 340 Kč/hl

K § 96

1. Toto ustanovení vymezuje sazby daně pro šumivé víno, tiché víno a meziprodukty. Tiché víno i nadále podléhá nulové sazbě daně, což nelze zaměňovat s osvobozením od daně.

Související ustanovení:

§ 93 – předmět daně z vína a meziproduktů, § 95 – základ daně z vína a meziproduktů

Evropské právní předpisy:

čl. 7 směrnice 92/83/EHS, – čl. 5 a 6 směrnice 92/84/EHS

§ 97

Osvobození od daně z vína a meziproduktů

(1) Od daně je také osvobozeno víno a meziprodukty

a) pro výrobu octa uvedeného pod kódem nomenklatury 2209,

b) pro výrobu a přípravu léčiv,

c) pro výrobu přísad při výrobě potravin a nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových, nebo

d) pro výrobu potravinářských výrobků, pokud obsah alkoholu v nich nepřekročí 8,5 litru alkoholu ve 100 kg výrobku u čokoládových výrobků nebo 5 litrů alkoholu ve 100 kg výrobku u ostatních výrobků.

(2) Od daně jsou dále osvobozena vína a meziprodukty ve výši technicky zdůvodněných skutečných výrobních ztrát. Správce daně je oprávněn posoudit, zda tyto ztráty odpovídají charakteru činnosti plátce a obvyklé výši ztrát obdobných jiných plátců při stejné činnosti, a vyžadovat prokázání ztrát a o zjištěný rozdíl upravit základ daně.

(3) Od daně je dále osvobozeno víno a meziprodukty určené k použití jako vzorky pro povinné rozbory,53) nezbytné výrobní zkoušky, nebo jako vzorky odebrané správcem daně.

(4) Od daně je dále osvobozeno víno a meziprodukty, které byly v odůvodněných případech zničeny za přítomnosti úředních osob správce daně.

(5) Evidence vína a meziproduktů osvobozených od daně dle tohoto ustanovení se vede odděleně. Evidence se uchovává po dobu 10 let od konce kalendářního roku, ve kterém byla tato evidence vyhotovena.

53) Zákon č. 22/1997 Sb., o technických požadavcích na výrobky a o změně a doplnění některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů.

K § 97

1. Tento paragraf vymezuje nad rámec případů „obecných“ osvobození uvedených v § 11 další případy, kdy je víno osvobozeno od daně.

K odst. 1

2. Tento odstavec vymezuje případy, kdy jsou víno a meziprodukty osvobozeny od daně z důvodu jeho použití pro výrobu jiných výrobků.

3. Od daně jsou osvobozeny mimo jiné víno a meziprodukty určené a používané pro výrobu léčivých přípravků a léčivých látek, a to nehledě na obsah vína a meziproduktů v těchto výrobcích. Zákon pojmy léčivé přípravky a léčivé látky nedefinuje. Toto osvobození uplatnila Česká republika v souladu s čl. 27 směrnice 92/83/EHS, který uvádí, že od daně jsou osvobozeny alkoholické výrobky používané pro výrobu léků vymezených ve směrnici 65/65/EHS.

4. V souladu s tímto ustanovením jsou osvobozeny víno a meziprodukty používané rovněž pro výrobu přísad při výrobě potravin a nápojů a rovněž pro výrobu potravinářských výrobků. Ze znění zákona ani z důvodové zprávy není zcela jasné, proč jsou zde používány rozdílné termíny „potraviny“ a „potravinářské výrobky“. Použití těchto rozdílných termínů je zřejmě takové, že v čl. 27 výše uvedené směrnice se hovoří o osvobození alkoholických výrobků používaných jako takové nebo jako složka polotovarů k výrobě plněných nebo jinak zpracovaných potravin.

5. Tiché víno osvobozené dle tohoto ustanovení se přijímá a užívá bez povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně (viz komentář k § 13).

K odst. 2

6. V souladu s tímto odstavcem jsou od daně osvobozeny víno a meziprodukty ve výši technicky zdůvodněných skutečných výrobních ztrát, přestože se tyto ztráty v souladu s § 9 odst. 3 písm. d) vůbec nezahrnují do ztrát a znehodnocení, z nichž vzniká povinnost přiznat daň.

7. Do ztrát a znehodnocení se rovněž nezahrnují technicky zdůvodněné skutečné ztráty při skladování, a tak i tyto ztráty nevedou ke vzniku povinnosti přiznat daň, přestože nejsou v tomto paragrafu uvedeny.

8. Výše technicky zdůvodněných skutečných výrobních ztrát není žádným zvláštním právním předpisem stanovena a je v kompetenci místně příslušného správce daně posoudit oprávněnost této výše stanovené plátcem.

K odst. 3

9. V souladu s tímto ustanovením jsou od daně osvobozeny víno a meziprodukty určené a používané jako:

a) vzorky pro povinné rozbory vyžadované zvláštními předpisy,

b) nezbytné výrobní zkoušky například nového typu vína, tj. je sice na zvážení výrobce, v jakém rozsahu bude takové výrobní zkoušky provádět, ale měl si být vědom toho, že musí nezbytnost a opodstatněnost těchto zkoušek být schopen doložit místně příslušnému správci daně,

c) vzorky odebrané správcem daně.

10. Víno a meziprodukty osvobozené dle tohoto ustanovení se přijímají a užívají bez povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně (viz komentář k § 13).

K odst. 4

11. Novela účinná k 1. lednu 2015 vložila za odst. 3 nový odstavec umožňující v odůvodněných případech osvobodit od spotřební daně víno a meziprodukty, které se staly nevhodným pro lidskou spotřebu. Z tohoto důvodu došlo i k přečíslování následujícího odstavce.

12. Jedná se o analogickou úpravu, která byla ke stejnému datu zavedena i u piva. K doplněnému komentovanému ustanovení neexistuje důvodová zpráva, nicméně vzhledem ke shodné textaci, lze dle našeho názoru vycházet z důvodové zprávy k téže úpravě u piva. Jak vyplývá z této důvodové zprávy, může se jednat jak o víno vyrobené či skladované v rámci daňového skladu, tak takové, které se vrátilo do daňového skladu v rámci reklamace za podmínek stanovených zákonem v § 14 odst. 1 písm. b).

13. Z textace zákona nevyplývá zcela jasně, jak by měl provozovatel daňového skladu postupovat, aby získal nárok na toto osvobození. Musí se jednat o odůvodnitelné případy (důvodová zpráva uvádí jako příklad pivo, které svými vlastnostmi nesplňuje podmínky pro uvedení na trh z hlediska ostatních právních předpisů) a ke zničení může dojít pouze v přítomnosti úředních osob správce daně. Provozovatel daňového skladu tak bude muset správce daně požádat o souhlas se zničením daného vína či meziproduktů a o účast při jeho zničení. Bude na zvážení správce daně, zda bude souhlasit, či nikoli.

14. Likvidací vína a meziproduktů za výše uvedených podmínek nevzniká provozovateli povinnost přiznat daň. Jak napovídá výše uvedená důvodová zpráva, množství takto zničeného vína a meziproduktů ani nevstupuje do výrobních ztrát.

Související ustanovení:

§ 9 odst. 3 písm. d) – ztráty a znehodnocení, § 11 – osvobození od daně, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13b – zánik povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13c – zrušení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 93 – předmět daně z vína a meziproduktů

Související předpisy:

zák. o tech. požadavcích na výrobky

Evropské právní předpisy:

čl. 27 směrnice 92/83/EHS

Judikatura evropských soudů:

C-163/09 Repertoire Culinare Ltd:

(31) Podstatou třetí otázky předkládajícího soudu je, zda víno na vaření, portské na vaření a koňak na vaření, o které se jedná ve sporu v původním řízení, musí být – za předpokladu, že podléhají harmonizované spotřební dani podle směrnice 92/83 – od této spotřební daně osvobozeny jako výrobky používané pro výrobu přísad ve smyslu čl. 27 odst. 1 písm. e) této směrnice, nebo jako výrobky používané k výrobě potravin ve smyslu uvedeného odstavce 1 písm. f).

(32) I když v této souvislosti nelze vyloučit, že víno na vaření, portské na vaření a koňak na vaření mohou být použity pro výrobu přísad při výrobě potravin a nealkoholických nápojů ve smyslu čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice 92/83, ve věci v původním řízení nejsou výrobky k tomuto použití určeny.

(33) Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že víno na vaření, portské na vaření a koňak na vaření, o které se jedná ve věci v původním řízení, se nepoužívají pro výrobu přísad, nýbrž pro výrobu potravin jako přísada do jídel.

(34) V důsledku toho případné osvobození výrobků, o které se jedná ve sporu v původním řízení – pokud tyto nejsou používány pro výrobu přísad při výrobě potravin a nealkoholických nápojů – od spotřební daně v zásadě spadá pod čl. 27 odst. 1 písm. f) směrnice 92/83.

(35) V této souvislosti je totiž nutno připomenout, že pokud jde o případné osvobození vína na vaření od harmonizované spotřební daně, Soudní dvůr již rozhodl, že relevantním ustanovením je v zásadě čl. 27 odst. 1 písm. f) směrnice 92/83 (výše uvedený rozsudek Gourmet Classic, bod 39).

(36) Za těchto podmínek je nutno na třetí otázku odpovědět, že za takových okolností, jako jsou okolnosti ve sporu v původním řízení, může osvobození vína na vaření, portského na vaření a koňaku na vaření od harmonizované spotřební daně spadat pod čl. 27 odst. 1 písm. f) směrnice 92/83.

§ 98

Přijímání a užívání vína osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání vína osvobozeného od daně

(1) Tiché víno osvobozené od daně podle § 97 odst. 1 lze přijímat a užívat bez povolení k přijímání a užívání vína osvobozeného od daně.

(2) Víno a meziprodukty osvobozené podle § 97 odst. 3 lze přijímat a užívat bez povolení k přijímání a užívání vína osvobozeného od daně.

K § 98

1. V souladu s tímto ustanovením se bez povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně (viz komentář k § 13 až 13c) přijímá a užívá víno a meziprodukty určené a používané jako:

a) vzorky pro povinné rozbory vyžadované zvláštními předpisy,

b) nezbytné výrobní zkoušky například nového typu vína, tj. je sice na zvážení výrobce, v jakém rozsahu bude takové výrobní zkoušky provádět, ale měl by si být vědom toho, že musí být schopen nezbytnost a opodstatněnost těchto zkoušek doložit místně příslušnému správci daně,

c) vzorky odebrané správcem daně.

2. Rovněž lze bez povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně přijímat a užívat tiché víno osvobozené od daně z důvodu jeho použití pro výrobu jiných výrobků (viz komentář k § 97 odst. 1).

Související ustanovení:

§ 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13b – zánik povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13c – zrušení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 93 – předmět daně z vína a meziproduktů, § 97 – osvobození od daně z vína a meziproduktů

Evropské právní předpisy:

čl. 27 směrnice 92/83/EHS

§ 98a

Daňové přiznání k dani z vína a splatnost této daně

(1) Vznikne-li povinnost daň přiznat a zaplatit právnické nebo fyzické osobě, která vyrábí tiché víno (§ 93 odst. 3 nebo § 99 odst. 3 nebo § 100a), daňové přiznání se podává do 25 dnů po skončení zdaňovacího období, ve kterém tato povinnost vznikla, a daň je splatná jednou částkou za měsíc, a to ve lhůtě 40 dnů po skončení tohoto zdaňovacího období.

(2) Nevznikne-li právnické nebo fyzické osobě, která vyrábí tiché víno (§ 93 odst. 3) podle § 99 odst. 3, ve zdaňovacím období daňová povinnost (§ 8 odst. 2), nejsou tyto osoby povinny sdělit tuto skutečnost správci daně.

K § 98a

1. Jedná se o speciální ustanovení vymezující okamžik vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň z vína pro osobu, která vyrábí v jednom prostorově ohraničeném místě výhradně tiché víno, přičemž toto tiché víno není určeno pro dopravu do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně (může být však odesláno ve volném daňovém oběhu) a do tohoto prostorově ohraničeného místa není dopravováno ani víno ani meziprodukty v režimu podmíněného osvobození od daně (mohou však být v tomto místě tedy přijímány ve volném daňovém oběhu).

2. Pokud takové osobě nevznikne daňová povinnost (v daném měsíci nevyrábí), není povinna o tom podávat písemné sdělení. Jestliže jí daňová povinnost vznikla, je povinna podat daňové přiznání do 25. dne kalendářního měsíce následujícího po kalendářním měsíci, ve kterém povinnost vznikla. Daň musí zaplatit do 40 dnů po skončení tohoto kalendářního měsíce.

Související ustanovení:

§ 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 93 – předmět daně z vína a meziproduktů, § 99 odst. 3 – omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro víno a meziprodukty, § 100a – malý výrobce vína

Související předpisy:

daňový řád

§ 99

Omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro víno a meziprodukty

(1) Daňovým skladem podle § 19 odst. 2 písm. b) může být jen sklad, jehož roční odbyt, případně předpokládaný roční odbyt vína je nejméně 100 hl nebo roční odbyt, případně předpokládaný roční odbyt meziproduktů je nejméně 100 hl. Toto omezení neplatí pro sklady, které víno a meziprodukty odesílají do jiného členského státu, popřípadě tyto výrobky z jiného členského státu přijímají.

(2) Ročním odbytem vína nebo meziproduktů se pro účely tohoto zákona rozumí množství vína nebo meziproduktů, které opustilo v kalendářním roce sklad podle odstavce 1.

(3) Právnická nebo fyzická osoba, která není malým výrobcem vína podle § 100a a která vyrábí v jednom prostorově ohraničeném místě tiché víno [§ 93 odst. 3)], nemusí toto víno vyrábět v podniku na výrobu vybraných výrobků [§ 19 odst. 2 písm. a)], pokud zároveň v tomto místě nevyrábí šumivé víno nebo meziprodukty a pokud toto tiché víno není určeno pro dopravu do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně nebo pokud nejsou do tohoto místa z jiného členského státu víno nebo meziprodukty v režimu podmíněného osvobození od daně přijímány.

(4) Pokud právnická nebo fyzická osoba podle odstavce 3 nebo podle § 100a podá návrh na vydání povolení k provozování daňového skladu, je povinna provést inventuru zásob tichého vína za přítomnosti úřední osoby správce daně. V den, kdy rozhodnutí o povolení k provozování daňového skladu nabude právní moci, se tyto zásoby tichého vína (§ 93 odst. 3) považují za uvedené do režimu podmíněného osvobození od daně.

(5) Tiché víno (§ 93 odst. 3) vyrobené fyzickou osobou uvedenou v § 92 odst. 1 není vyráběno v podniku na výrobu vybraných výrobků [§ 19 odst. 2 písm. a)].

(6) Vedlejší produkty60d), které jsou předmětem daně, vznikající při výrobě tichého vína právnickou nebo fyzickou osobou podle § 99 odst. 3 nebo podle § 100a, a mají být odstraněny v souladu se zvláštním právním předpisem60e), se na daňovém území České republiky dopravují do daňového skladu s dokladem podle § 100a odst. 4. Osoba dopravující vedlejší produkty je povinna tento doklad na vyžádání předložit správci daně.

(7) V daňovém skladu mohou být společně s vínem a meziprodukty umístěny tiché víno (§ 93 odst. 3) nebo vedlejší produkty podle odstavce 6 vyrobené malým výrobcem vína podle § 100a nebo právnickou nebo fyzickou osobou podle § 99 odst. 3, dále tiché víno vyrobené malým výrobcem vína v jiném členském státě. Takové tiché víno nebo vedlejší produkty se považují za uvedené do režimu podmíněného osvobození od daně.

(8) Provozovatel daňového skladu, který přijme do daňového skladu tiché víno vyrobené malým výrobcem vína z jiného členského státu, je povinen takové přijetí oznámit do 5 dní správci daně místně příslušnému přijímajícímu daňovému skladu zasláním kopie dokladu podle § 100a odst. 4.

60d) Nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1227/2000, nařízení Komise (ES) č. 1607/2000, nařízení Komise (ES) č. 1622/2000, nařízení Komise (ES) č. 1623/2000, nařízení Rady (ES) č. 2826/2000, nařízení Rady (ES) č. 1037/2001, nařízení Rady (ES) č. 2585/2001, nařízení Rady (ES) č. 527/2003, nařízení Rady (ES) č. 806/2003, nařízení Komise (ES) č. 1687/2003, nařízení Komise (ES) č. 1793/2003, nařízení Komise (ES) č. 1795/2003 a nařízení Komise (ES) č. 709/2004. Nařízení Komise (ES) č. 1227/2000 ze dne 31. května 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu, ve znění nařízení Komise (ES) č. 784/2001, nařízení Komise (ES) č. 1253/2001, nařízení Komise (ES) č. 1342/2002, nařízení Komise (ES) č. 315/2003, nařízení Komise (ES) č. 1203/2003 a nařízení Komise (ES) č. 1841/2003. Nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2409/2000, nařízení Komise (ES) č. 2786/2000, nařízení Komise (ES) č. 545/2001, nařízení Komise (ES) č. 1282/2001, nařízení Komise (ES) č. 1660/2001, nařízení Komise (ES) č. 2022/2001, nařízení Komise (ES) č. 2047/2001, nařízení Komise (ES) č. 2429/2001, nařízení Komise (ES) č. 2464/2001, nařízení Komise (ES) č. 1315/2002, nařízení Komise (ES) č. 1795/2002, nařízení Komise (ES) č. 2224/2002, nařízení Komise (ES) č. 625/2003, nařízení Komise (ES) č. 1183/2003, nařízení Komise (ES) č. 1411/2003 a nařízení Komise (ES) č. 1710/2003.

60e) § 11 odst. 3 písm. b) zákona č. 321/2004 Sb., o vinohradnictví a vinařství a o změně některých souvisejících zákonů.

K § 99

1. Obecné podmínky pro získání povolení k provozování daňového skladu a fungování daňového skladu jsou vymezeny v § 43a až 43q, speciální podmínky pak v § 19 až 20. Tento paragraf pak stanoví výjimky k výše uvedeným ustanovením.

2. Tento paragraf také stanoví postup pro přepravu tzv. vedlejších produktů po daňovém území České republiky a dále podmínky pro umístění těchto vedlejších výrobků a tichého vína do daňového skladu.

K odst. 1 a 2

3. Tato ustanovení stanoví další podmínku, která musí být splněna, aby mohl vzniknout daňový sklad vymezený v § 19 odst. 2 písm. b). Touto podmínkou je minimální množství vína, které opustilo nebo by v kalendářním roce mělo opustit tento daňový sklad v daném kalendářním roce, ve výši 100 hektolitrů vína. Stejná podmínka platí i pro meziprodukty.

4. Tato podmínka se vztahuje pouze k daňovému skladu vymezenému v § 19 odst. 2 písm. b), tj. k daňovému skladu, ve kterém neprobíhá výroba vína či meziproduktů. Pro výrobní daňové sklady toto množstevní omezení neplatí.

5. Tato podmínka se nevztahuje ani na daňové sklady, které víno či meziprodukty odesílají do jiného členského státu nebo jej z něho přijímají.

K odst. 3

6. Status malého výrobce tichého vína umožňuje výrobcům tichých vín vyrábět tichá vína mimo daňový sklad (viz komentář k § 100a). Ale i další osoby, které nesplňují podmínku pro získání statusu malého výrobce vína, mohou tiché víno vyrábět mimo daňový sklad, jestliže jsou splněny následující podmínky:

a) tato osoba vyrábí v jednom prostorově ohraničeném místě výhradně tiché víno,

b) toto tiché víno není určeno pro dopravu do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně (může být však odesláno ve volném daňovém oběhu),

c) do tohoto prostorově ohraničeného místa není dopravováno ani víno ani meziprodukty v režimu podmíněného osvobození od daně (mohou však být v tomto místě tedy přijímány ve volném daňovém oběhu.

K odst. 4

7. Jestliže se osoba splňující podmínky uvedené v odst. 3 nebo osoba využívající statut malého výrobce vín (viz komentář k § 100a) rozhodne podat návrh na provozování daňového skladu, je povinna provést ke dni podání návrhu inventuru zásob tichého vína nacházejícího se v prostorách, které by se měly stát daňovým skladem.

8. Inventura musí proběhnout za přítomnosti místně příslušného správce daně. Z dikce zákona vyplývá, že správce daně musí být přítomen, nepostačí tak jen inventuru včas ohlásit.

9. Zásoby tichého vína nacházejícího se v prostorách vznikajícího daňového skladu se v okamžiku nabytí plné moci rozhodnutí o povolení daňového skladu považují za uvedené do režimu podmíněného osvobození od daně.

K odst. 5

10. Od osob, které splňují podmínky odst. 3, a osob, které užívají status malého výrobce vína (viz komentář k § 100a), je nutno ještě odlišovat fyzické osoby, které vyrábějí také jen tiché víno, a to v množství nepřesahují ročně 2 000 litrů za podmínek uvedených v § 92. Tiché víno vyráběné těmito fyzickými osobami se nevyrábí v daňovém skladu.

K odst. 6

11. Tento odstavec vymezuje postup pro přepravu vedlejších produktů po daňovém území České republiky do daňového skladu, které:

a) jsou předmětem daně,

b) vznikly při výrobě vína osobami splňujícími podmínky v odst. 3 nebo osobami užívajícími status malého výrobce vína,

c) mají být odstraněny v souladu s § 5 vyhlášky č. 323/2004 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona o vinohradnictví a vinařství (jejich prodejem, jejich destilací, jejich likvidací ve vinici nebo jiným prokazatelným způsobem).

12. Tyto vedlejší výrobky musí být přepravovány s průvodními doklady vymezenými v čl. 23 a následujících nařízení 436/2009/ES.

K odst. 7 a 8

13. V souladu s odst. 7 je možné do daňového skladu pro vína anebo meziprodukty umístit i následující vybrané výrobky:

a) tiché víno anebo vedlejší produkty vyrobené malým výrobcem více (viz komentář k § 100a),

b) tiché víno anebo vedlejší produkty vyrobené osobou, která vyrábí v prostorově ohraničeném místě pouze tiché víno za podmínek uvedených v odst. 3,

c) tiché víno vyrobené malým výrobcem v jiném členském státě, přičemž provozovatel přijímajícího daňového skladu to musí místně příslušnému celnímu úřadu oznámit zasláním kopie průvodního dokladu uvedeného výše v bodě 12.

14. Novela účinná k 1. lednu 2013 stanovila konkrétní lhůtu 5 dnů pro oznámení přijetí tichého vína, které bylo vyrobeno malým výrobcem vína v jiném členském státě. Nedodržení této lhůty je považováno za správní delikt ve smyslu § 135zd pod pokutou do 50 000 Kč.

15. Veškeré tyto vybrané výrobky umístěné do daňového skladu jsou považovány za uvedené do režimu podmíněného osvobození od daně.

Související ustanovení:

§ 19 – podmíněné osvobození od daně, § 19a – provozování daňového skladu, § 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 93 odst. 3 – předmět daně z vína a meziproduktů, § 100a – malý výrobce vína

Související předpisy:

§ 5 vyhlášky č. 323/2004 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona o vinohradnictví a vinařství, – Nařízení vlády č. 143/2015 Sb., o náležitostech průvodních dokladů pro přepravu vinařských produktů na území České republiky

Evropské právní předpisy:

směrnice 92/83/EHS, – nařízení 436/2009/ES, – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007, – Nařízení Komise (ES) č. 555/2008 ze dne 27. června 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 479/2008 o společné organizaci trhu s vínem, pokud jde o programy podpory, obchod se třetími zeměmi, produkční potenciál a kontroly v odvětví vína

§ 100

Doprava tichého vína v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky

(1) Tiché víno podle § 93 odst. 3 lze v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky dopravovat bez dokladu uvedeného v § 27 nebo 27c, pokud se nejedná o dopravu mezi členskými státy (§ 25).

(2) Při dopravě tichého vína (§ 93 odst. 3) v režimu podmíněného osvobození od daně bez dokladu podle odstavce 1 je právnická nebo fyzická osoba dopravující tiché víno povinna na vyžádání předložit správci daně doklady provázející tiché víno při dopravě podle přímo použitelného předpisu Evropské unie upravujícího průvodní doklady pro přepravu vinařských produktů.

K § 100

1. Toto ustanovení vymezuje způsoby a podmínky, za nichž může být tiché víno dopravováno v režimu podmíněného osvobození od daně.

2. Tiché víno, které je v režimu podmíněného osvobození od daně dopravováno do/z jiného členského státu, musí být dopravováno s výtiskem průvodního elektronického dokladu (viz komentář k § 27 a 27c).

3. Tiché víno, které je v režimu podmíněného osvobození od daně dopravováno pouze v rámci daňového území České republiky, může být přepravováno bez tohoto dokladu. Osoba dopravující tiché víno je povinna na žádost správci daně předložit průvodní doklady. Novela účinná k 1. lednu 2013 zrušila odkaz na zrušený právní předpis a nahradila ho normativním odkazem na prováděcí nařízení 314/2012/EU.

Související ustanovení:

§ 27 – elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 27c – nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, 93 odst. 3 – předmět daně z vína a meziproduktů

Evropské právní předpisy:

čl. 21 až 29 Směrnice, – směrnice 92/83/EHS, – nařízení 314/2012/EU

§ 100a

Malý výrobce vína

(1) Malým výrobcem vína se pro účely tohoto zákona rozumí právnická nebo fyzická osoba, která vyrábí výhradně tiché víno (§ 93 odst. 3), přičemž průměrná roční výroba podle přímo použitelného předpisu Evropské unie upravujícího průvodní doklady pro přepravu vinařských produktů tohoto vína nepřevýší 1000 hl a toto víno není vyráběno v podniku na výrobu vybraných výrobků [§ 19 odst. 2 písm. a)].

(2) Pokud je tiché víno vyrobené malým výrobcem vína dopravováno do daňového skladu na daňovém území České republiky, nepoužije se doklad prokazující zdanění podle § 5, ale doklad podle odstavce 4.

(3) Pokud je tiché víno vyrobené malým výrobcem vína dopravováno do daňového skladu v jiném členském státě, použije se doklad podle odstavce 4.

(4) Při dopravě tichého vína do daňového skladu podle odstavců 2 a 3 se použije doklad o dopravě podle přímo použitelného předpisu Evropské unie upravujícího průvodní doklady pro přepravu vinařských produktů. Malý výrobce tichého vína je povinen tento doklad na vyžádání předložit správci daně.

(5) Malý výrobce vína je povinen před zahájením dopravy tichého vína do daňového skladu uvědomit správce daně místně příslušného místu, kde se tiché víno vyrábí, skladuje, zpracovává, přijímá nebo odesílá.

(6) Nevznikne-li malému výrobci vína ve zdaňovacím období daňová povinnost (§ 8 odst. 2), není tento malý výrobce vína povinen sdělit tuto skutečnost správci daně.

K § 100a

1. V tomto paragrafu je vymezen především statut tzv. malého výrobce vína a podmínky pro přepravu tichého vína tímto malým výrobcem.

K odst. 1

2. V souladu s tímto odstavcem je jak právnická, tak fyzická osoba, která vyrábí výhradně tiché víno, oprávněna toto tiché víno vyrábět mimo daňový sklad za podmínky, že průměrná roční výroba tichého vína nepřevýší 1 000 hektolitrů. Novela účinná k 1. lednu 2013 zrušila odkaz na zrušené nařízení 884/2001/ES nahradila ho normativním odkazem na prováděcí nařízení 314/2012/EU.

3. Malovýrobci vína jsou definováni v čl. 22 odst. b) nařízení 436/2009/ES, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 479/2008, pokud jde o registr vinic, povinná prohlášení a shromažďování údajů pro sledování trhu, průvodní doklady pro přepravu vinařských produktů a evidenční knihy vedené v odvětví vína jako „producenti, kteří vyrábějí průměrně méně než 1 000 hektolitrů vína ročně“.

4. Taková osoba je označována jako „malý výrobce vína“. Jestliže je tedy nějaká osoba označena v zákoně jako malý výrobce vína, vyrábí tato osoba tiché víno mimo daňový sklad za podmínek uvedených v tomto odstavci.

5. Tiché víno je možno mimo daňový sklad vyrábět i za podmínek uvedených v § 92 odst. 1 a § 99 odst. 3.

K odst. 2 až 5

6. Tiché víno vyrobené mimo daňový sklad je považováno za uvedené do volného daňového oběhu již okamžikem jeho výroby. Jestliže malý výrobce vína dopravuje toto víno do daňového skladu ať již na daňovém území České republiky, tak mimo toto území, nepoužijí se k prokázání zdanění tichého vína daňové doklady ve smyslu § 5 při dopravě pouze po daňovém území České republiky ani zjednodušené průvodní doklady ve smyslu § 30. Namísto těchto dokladů se použije doklad vystavený v souladu s prováděcím nařízením 314/2012/EU.

7. Tichý výrobce je rovněž povinen před zahájením přepravy informovat celní úřad místně příslušný zahájení dopravy o očekávaném zahájení dopravy.

K odst. 6

8. Další „úlevou“ pro malého výrobce vína je to, že za zdaňovací období, ve kterém nevyrobil nebo nedovezl žádné tiché víno, není povinen, na rozdíl od jiných plátců, podat písemné hlášení o tom, že jeho daňová povinnost je v daném kalendářním měsíci nulová. Novela účinná k 1. lednu 2013 toto ustanovení upravila v tom smyslu, že nemusí tuto skutečnost sdělit správci daně. Tato změna nemá vliv na povinnosti malých výrobců vína.

Související ustanovení:

§ 8 odst. 2 – vznik daňové povinnosti, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 92 – plátce daně z vína a meziproduktů, § 93 – předmět daně z vína a meziproduktů, 99 – omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro víno a meziprodukty

Evropské právní předpisy:

nařízení 436/2009/ES

§ 100b

Evidence vína v daňových skladech

Správce daně může rozhodnout o tom, že evidence vína vedená podle § 37 a 38 bude vedena společně za ty daňové sklady, které provozuje stejný provozovatel a pro které je místně příslušný.

K § 100b

1. Jestliže je jeden správce daně místně příslušný pro dva či více daňových skladů jednoho provozovatele, může rozhodnout o tom, že evidence daňového skladu (viz komentář k § 37 a 38) bude za tyto daňové sklady vedena společně.

2. Novela zákona účinná k 1. lednu 2015 přinesla povinnost vedení evidence ve struktuře stanovené správcem daně, a jestliže je vedena elektronicky, pak i ve formátu stanoveném správcem daně (viz komentář k § 37 odst. 5).

Související ustanovení:

§ 19 – podmíněné osvobození od daně, § 37 – evidence v podniku na výrobu vybraných výrobků, § 38 – evidence ve skladu vybraných výrobků, § 97 odst. 5 – evidence vína a meziproduktů osvobozených od daně

Evropské právní předpisy:

čl. 16 Směrnice

HLAVA V

DAŇ Z TABÁKOVÝCH VÝROBKŮ

§ 100c

Plátce daně z tabákových výrobků

Plátce je také právnická nebo fyzická osoba, která poruší zákaz prodeje cigaret konečnému spotřebiteli za cenu vyšší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce (§ 112).

K § 100c

1. Vedle plátců obecně vymezených v § 4 se plátcem stane i osoba, která prodá konečnému spotřebiteli cigarety za cenu vyšší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce. Základ daně se zjistí postupem dle § 102 odst. 3.

Související ustanovení:

§ 101 – předmět daně z tabákových výrobků, § 101a – vznik povinnosti daň z tabákových výrobků přiznat a zaplatit, § 102 odst. 3 – základ daně z tabákových výrobků, § 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 112 – zákaz prodeje za cenu vyšší než cena pro konečného spotřebitele

Související předpisy:

§ 2 zákona o cenách, – vyhláška č. 275/2005 Sb.

Evropské právní předpisy:

čl. 16 odst. 1 směrnice 95/59/ES, – směrnice Rady 2011/64/EU

Judikatura:

8 Afs 17/2013-179

§ 101

Předmět daně z tabákových výrobků

(1) Předmětem daně jsou tabákové výrobky.

(2) Tabákovými výrobky se pro účely tohoto zákona rozumí cigarety, doutníky, cigarillos a tabák ke kouření.

(3) Pro účely tohoto zákona se rozumí

a) cigaretami

1. 1. tabákové provazce, které se kouří v nezměněném stavu a nejsou doutníky ani cigarillos podle písmene b),

2. 2. tabákové provazce, které se jednoduchou neprůmyslovou manipulací vloží do dutinek z cigaretového papíru, nebo

3. 3. tabákové provazce, které se jednoduchou neprůmyslovou manipulací zabalí do cigaretového papíru,

b) doutníky a cigarillos tabákové smotky, které se kouří v nezměněném stavu a s ohledem na jejich vlastnosti a očekávaní běžného spotřebitele jsou v nezměněném stavu určeny výhradně ke kouření a obsahují

1. 1. krycí list ze surového tabáku, nebo

2. 2. trhanou tabákovou náplň, s krycím listem v obvyklé barvě doutníku z rekonstituovaného tabáku, jenž kryje celý výrobek, případně i filtr, avšak nikoli náustek v případě doutníků s náustkem, činí-li jejich jednotková hmotnost bez filtru nebo náustku nejméně 2,3 g a nejvýše 10 g a je-li obvod nejméně jedné třetiny délky alespoň 34 mm,

c) tabákem ke kouření

1. 1. tabák řezaný, popřípadě jinak dělený, kroucený nebo lisovaný do desek, a který je možné kouřit bez dalšího průmyslového zpracování,

2. 2. tabákový odpad upravený pro prodej konečnému spotřebiteli, který nespadá pod písmeno a) nebo b) a který je možné kouřit, nebo

3. 3. tabák ke kouření obsahující více než 25 % hmotnosti tabákových částic s šířkou řezu menší než 1,5 mm; jedná se o jemně řezaný tabák určený pro ruční výrobu cigaret.

(4) Cigaretami se pro účely tohoto zákona rozumí také výrobky, které obsahují zcela nebo částečně i jiné látky než tabák a které splňují ostatní podmínky uvedené v odstavci 3 písm. a) s výjimkou výrobků uvedených v odstavci 8.

(5) Doutníky a cigarillos se pro účely tohoto zákona rozumí také výrobky, které obsahují částečně i jiné látky než tabák a které splňují ostatní podmínky uvedené v odstavci 3 písm. b).

(6) Tabákem ke kouření se pro účely tohoto zákona rozumí také výrobek, který obsahuje zcela nebo částečně i jiné látky než tabák a který splňuje ostatní podmínky uvedené v odstavci 3 písm. c) s výjimkou výrobků uvedených v odstavci 8, nebo výrobek neuvedený v odstavci 3 písm. c), pokud je určen k jinému účelu než ke kouření a současně je možné tento výrobek kouřit a je upravený pro prodej konečnému spotřebiteli.

(7) Tabákovým odpadem se pro účely tohoto zákona rozumí zbytky z tabákových listů a zbytky vzniklé při zpracování a výrobě tabákových výrobků.

(8) Za tabákové výrobky se nepovažují výrobky, které neobsahují tabák, splňují podmínky uvedené v odstavci 3 písm. a) nebo c), používají se výlučně k lékařským účelům a potvrzení o této skutečnosti vydá Ministerstvo zdravotnictví České republiky nebo jím pověřená instituce.

K § 101

1. Tento paragraf vymezuje vybrané výrobky, které jsou předmětem spotřební daně z tabákových výrobků. Tabákovými výrobky mohou být i výrobky, které vůbec neobsahují tabák.

K odst. 1 a 2

2. Předmětem daně z tabákových výrobků jsou cigarety, doutníky, cigarillos a tabák ke kouření.

K odst. 3

3. Vymezení jednotlivých tabákových výrobků vychází ze směrnice 95/59/ES.

4. Právě v oblasti tabákových výrobků hraje významnou úlohu i dokazování konkrétních vlastností tabákových výrobků. Jak potvrdil NSS v rozsudku 9 Afs 88/2008-99 (viz Judikatura), lze posudky vypracované technickou laboratoří Generálního ředitelství cel považovat za standardní důkazní prostředky.

K odst. 3 písm. a) a odst. 4

5. Jako první jsou v tomto ustanovení vymezeny cigarety. Především se jedná o tabákové smotky (provazce) již zpracované výrobcem do podoby, ve které může tyto výrobky použít ke kouření, tj. bez dalších nutných úprav. Aby se v tomto případě jednalo o cigaretu, nesmí se jednat o doutník či cigarillos ve smyslu písm. b) tohoto odstavce.

6. O cigarety se bude jednat i v případě, že tabákové smotky je nutno před použitím ke kouření jednoduchou neprůmyslovou manipulací vložit do dutinky z cigaretového papíru či zabalit do cigaretového papíru.

7. Pro správné stanovení daně je tedy nutno rozlišovat cigarety a tabák určený k ruční výrobě cigaret, jak potvrdil i SDEU v případu C-197/04 Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (viz Judikatura evropských soudů).

8. Cigaretami se pro účely spotřební daně rozumějí i výrobky, které vůbec neobsahují tabák, popř. obsahují jak tabák, tak další látky, jestliže mají podobu uvedenou v předcházejících odstavcích. Takové výrobky však nelze považovat za cigarety, jestliže se používají výlučně k lékařským účelům (viz komentář k odst. 7).

K odst. 3 písm. b) a odst. 5

9. Přestože jsou uvedeny až na druhém místě, nejdříve je nutno u takto připravených tabákových smotků posoudit, zda se jedná o doutníky, či cigarillos, a teprve jestliže není naplněna žádná z definic doutníků a cigarillos v tomto odstavci, je možné posoudit, zda se jedná o cigarety.

10. V návaznosti na směrnici rady 2010/12/EU novela zákona účinná od 1. května 2011 přinesla novou definici doutníků a cigarillos. Definice uvedená nově v tomto ustanovení je v podstatě identická s definicí doutníků a cigarillos uvedenou v čl. 3 směrnice rady 2010/12/EU. Jejich hlavním rysem je, že je lze kouřit v nezměněném stavu a že jsou i s ohledem na své vlastnosti a očekávání běžného spotřebitele určeny výhradně ke kouření v nezměněném stavu.

11. Jak vyplývá z důvodové zprávy k této novele, „doutníky a cigarillos se rozumí pouze takové tabákové výrobky, které se kouří v tom stavu, formě či podobě, ve které byly zakoupeny. V žádném případě nejsou určeny k další manipulaci nebo úpravě, jakou je například jejich rozebrání a poté ruční balení cigaret z tabáku, ze kterého byly vyrobeny. Pokud by výrobky jinak odpovídající doutníku či cigarillos nebylo možné kouřit tak, aby uspokojily běžného kuřáka doutníků a cigarillos, tj. rozpadaly by se, vypadávala by náplň, zhasínaly by apod., nespadaly by do kategorie doutníky a cigarillos.“

12. Aby se jednalo o doutníky a cigarillos, musí samozřejmě naplňovat i stanovené „technické“ parametry. Novela rozlišuje v návaznosti na směrnici rady 2010/12/EU 2 kategorie doutníků a cigarillos. Buďto se jedná o tabákové smotky s krycím listem ze surového tabáku, přičemž v tomto případě jejich náplň není definována (ale stále se musí jednat o náplň obsahující tabák), nebo je krycí list z rekonstituovaného tabáku a v tomto případě musí být splněny ještě následující dodatečné podmínky:

a) tabákové smotky jsou naplněny trhanou tabákovou směsí,

b) krycí list je v obvyklé barvě doutníku,

c) krycí list kryje celý výrobek, případně i filtr,

d) jednotková hmotnost bez filtru nebo náustku je nejméně 2,3 g a nejvýše 10 g,

e) obvod nejméně 1/3 délky výrobku je minimálně 34 mm.

13. Vedle tohoto ustanovení jsou doutníky a cigarillos vymezeny i v odst. 5, dle kterého se doutníky a cigarillos pro účely spotřební daně rozumějí i výrobky, které vedle tabáku obsahují i jiné látky, jestliže jinak naplňují jednu z definic doutníků a cigarillos uvedených výše. Pro doutníky a cigarillos neplatí výjimka vyplývající z titulu použití pro lékařské účely (viz odst. 7).

K odst. 3 písm. c) a odst. 6

14. V minulosti působil značné výkladové problémy pojem „způsobilý ke kouření“ a výkladem tohoto pojmu se již zabýval NSS rovněž v rozsudku pod čj. 8 Afs 29/2008-75 (viz Judikatura).

15. Proto novela zákona účinná od 1. května 2011 nahradila pojem „způsobilý ke kouření“ pojmem „který lze kouřit“. Po této novele by tak mělo být rozhodující pouze to, zda se jedná o tabák a zda jej lze kouřit. Jak uvádí důvodová zpráva k novele, kouřit nelze pouze „tabák, který je například napaden škůdci nebo napuštěn chemickou látkou – znemožňující ,humánní použití‘, tj. tabák, který je chemicky, biologicky či mechanicky znehodnocen“.

16. U jemně řezaného tabáku určeného pro ruční výrobu cigaret byly novelou změněny technické parametry u šířky řezu tabákových částic.

17. Tabákový odpad, který je rovněž uveden v tomto odstavci, byl novelou zákona účinnou od 1. května 2011 definován v novém odst. 7.

18. Aby byla odstraněna „mezera“ v zákoně, která umožňovala, aby nebyl zdaňován tabákový výrobek, který byl určen k jinému účelu než ke kouření, ale který bylo možné kouřit a také se k tomuto účelu používal, zrušila novela zákona účinná od 1. května 2011 písmeno d) a zároveň upravila odst. 6.

19. Za tabák ke kouření se tak dle odst. 6 po novele považuje rovněž výrobek, který sice nesplňuje podmínky uvedené v odst. 3 písm. c), pokud je tento výrobek upraven pro prodej konečnému spotřebiteli, pokud ho je možno kouřit, i když je určen k jinému účelu než ke kouření.

20. Podobně jako u cigaret se tabákem ke kouření rozumějí i výrobky, které vůbec neobsahují tabák, popř. obsahují jak tabák, tak další látky, jestliže mají podobu uvedenou v odst. 3 písm. c). Takové výrobky však nelze považovat za tabák ke kouření, jestliže se používají výlučně k lékařským účelům (viz komentář k odst. 7).

K odst. 7

21. V souladu s čl. 3 bod 3 směrnice 2010/12/EU byl nově definován pojem „tabákový odpad“. Zbytkem se dle důvodové zprávy rozumí „vše, co zůstane po jakémkoli nakládání, zpracování, výrobě, dopravě, třídění, balení, prosté manipulaci apod.“. Zatímco směrnice 2010/12/EU definuje tabákový odpad, mimo jiné, jako „vedlejší produkty získané při zpracování tabáku nebo při výrobě tabákových výrobků“, novela používá i v tomto případě pojem „zbytky“. Důvodová zpráva tento rozdíl zřejmě odůvodňuje tak, že pojem „vedlejší produkty“ je problematické ve vztahu k tabákovým výrobkům přesně definovat. Pod pojem „zbytek“ lze podřadit i pojem „vedlejší produkt“.

K odst. 8

22. Původní ustanovení odst. 7 bylo z důvodu doplnění nového odst. 7 přesunuto do odst. 8.

23. Za cigarety a tabák ke kouření se považují i výrobky, které vůbec neobsahují tabák, popř. obsahují jak tabák, tak další látky, jestliže mají podobu uvedenou v odst. 3 písm. a) nebo c) (viz odst. 4 a 6). Výjimku tvoří výrobky splňující následující kritéria:

a) neobsahují vůbec tabák,

b) používají se výlučně k lékařským účelům,

c) MF nebo jím pověřená instituce vydá potvrzení, že tyto výrobky se používají výlučně k lékařským účelům.

24. Výkladem „výlučného“ použití k lékařským účelům se zabýval i SDEU v případu C-495/04, A. C. Smits-Koolhoven (viz Judikatura evropských soudů).

Související ustanovení:

§ 102 – základ daně z tabákových výrobků, § 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 104 – sazby a výpočet daně z tabákových výrobků, § 107 – jednotkové balení

Související předpisy:

vyhláška č. 344/2003 Sb., kterou se stanoví požadavky na tabákové výrobky

Evropské právní předpisy:

čl. 2 až 7 směrnice 95/59/ES

Judikatura:

8 Afs 17/2013-179:

62. K této námitce je třeba v prvé řadě uvést, že rozhodnou pro stanovení spotřební daně je definice doutníků obsažená v § 101 odst. 3 písm. b) a odst. 5 zákona o spotřebních daních. Splňuje-li tabákový výrobek podmínky tam uvedené, je nutno jej z hlediska spotřební daně považovat za doutník.

63. Vyhláška č. 344/2003 Sb. provádí zákon č. 110/1997 Sb., o potravinách a tabákových výrobcích a vymezuje druhy tabákových výrobků, způsob jejich označování, a požadavky na jakost tabákových výrobků a jejich uvádění do oběhu. Spotřební daň z tabákových výrobků je ukládána na základě zákona o spotřebních daních, z právního řádu přitom nevyplývá, že by vyhláška č. 344/2003 Sb. prováděla zákon o spotřebních daních. Podmínky stanovené ve vyhlášce č. 344/2003 Sb. tedy nemohou být při stanovení spotřební daně samy o sobě rozhodné…

71. Krajský soud správně dovodil a mezi účastníky řízení ostatně nebylo sporné (viz vyjádření stěžovatele k žalobě), že postačuje, aby tabákový výrobek, který má být posouzen jako doutník, naplnil podmínky pouze jednoho z výše citovaných bodů § 101 odst. 3 písm. b) zákona o spotřebních daních, resp. čl. 3 směrnice 95/59/ES. Opačný závěr by byl nelogický, nebylo by například možné, aby jeden tabákový výrobek měl krycí list z přírodního tabáku (bod 2.) a zároveň z rekonstituovaného tabáku (bod 4.).

72. Zároveň ovšem platí, že předmětné ustanovení jednoznačně definuje, že se musí jednat o tabákový smotek a připouští-li jeho existenci v podobě tabákové náplně (drcené tabákové směsi podle směrnice), přesně popisuje nároky kladené na krycí nebo vázací list doutníku. Zároveň z tohoto ustanovení nelze nijak dovodit, že by v případě doutníků obsahujících tabákovou náplň mohl být vázací list tvořen jiným než tam definovaným materiálem, např. papírem. Ustanovení § 101 odst. 5 zákona o spotřebních daních pak jednoznačně navazuje na § 101 odst. 3 písm. b) téhož zákona, neboť mimo jiné požaduje splnění tam uvedených podmínek. Z důkazů provedených ve správním i soudním řízení vyplynulo, že vázací list výrobku Gullivers Extra je vyroben z papíru, a že pouze krycí list tohoto výrobku je zhotoven z tabákového listu. Je tedy zřejmé, že předmětný výrobek nenaplňuje požadavky § 101 odst. 3 písm. b) zákona o spotřebních daních…

(…)

82. Lze tedy uzavřít, že pojem „jsou-li určeny ke kouření v daném stavu“ uvedený v čl. 3 směrnice 95/59/ES požaduje pouze, aby bylo možné kouřit doutník v daném stavu, tak, jak je, bez předchozích úprav. Tento pojem nelze vykládat tak, že proces kouření doutníku by měl vykazovat určité obvyklé kvalitativní znaky kouření tohoto typu tabákového výrobku.

83. Krajský soud tedy správně dovodil, že tzv. materiální znak doutníku požaduje, aby bylo možné kouřit doutník tak, jak je, bez dalšího, v daném stavu, bez jakýchkoliv předchozích úprav a změn. Nejvyšší správní soud však nemohl přisvědčit krajskému soudu v tom, že pojem „jsou-li určeny ke kouření v daném stavu“, resp. „se kouří jako takové“, požaduje, aby kouření doutníku splňovalo určitá kvalitativní kritéria. Takový požadavek nelze dovodit ze směrnice 95/59/ES ani ze zákona o spotřebních daních.

84. Z uvedeného je zřejmé, že citovaná rozhodná ustanovení zákona o spotřebních daních a směrnice 95/59/ES sice obsahují neurčité právní pojmy, tyto pojmy však nepřipouští dvojí možný výklad. Výklad pojmů „se kouří jako takové“ a „jsou-li určeny ke kouření v daném stavu“ je (zejména s ohledem na rozsudek Brinkmann Tabakfabriken) jednoznačný a nepochybný.

85. Pro úplnost lze doplnit, že uvedený závěr nelze vyvrátit ani odkazem na směrnici 2010/12/EU, která novelizovala směrnici 95/59/ES a podle níž jsou doutníky tabákové výrobky „pokud je lze v nezměněném stavu kouřit a s ohledem na své vlastnosti a očekávání běžného spotřebitele jsou o spotřebních daních, který s účinností od 1. 5. 2011 stanoví, že doutníky jsou tabákové smotky, „které se kouří v nezměněném stavu a s ohledem na jejich vlastnosti a očekávaní běžného spotřebitele jsou v nezměněném stavu určeny výhradně ke kouření“. Je zřejmé, že citovaná ustanovení obsahují požadavek určité kvality kouření doutníků. Ve srovnání se shora uvedenými ustanoveními rozhodnými pro posuzovanou věc je tím spíše patrné, že dřívější právní úprava neobsahovala žádný obdobný požadavek a tzv. materiální znak spočíval pouze v požadavku způsobilosti doutníků být kouřeny jako takové, v daném, nezměněném stavu. Lze usuzovat, že novelizace směrnice 95/59/ES a zákona o spotřebních daních byly přijaty z důvodu zabránění zneužití tabákových výrobků, jinými slovy proto, aby jako doutníky byly zdaněny pouze takové tabákové výrobky, které mají kvalitu splňující očekávání a komfort běžného spotřebitele [viz důvodová zpráva k zákonu č. 95/2011 Sb., kterým se mění zákon č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 61/1997 Sb., o lihu a o změně a doplnění zákona č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů, a zákona České národní rady č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních, ve znění pozdějších předpisů, (zákon o lihu), ve znění pozdějších předpisů]. Uvedené novelizace však nemají pro posuzovanou věc žádný význam, je nutno vycházet ze znění zákona o spotřebních daních účinného do 30. 4. 2011 a směrnice 95/59/ES do účinnosti novely 2010/12/EU.

NSS 9 Afs 88/2008-99:

K namítanému postavení celně technické laboratoře Generálního ředitelství cel zdejší soud považuje za vhodné připomenout, že smyslem zřízení sítě celně technických laboratoří je právě zajišťování odborných analýz pro účely celního (daňového) řízení a podstatná je tedy jejich náležitá odborná (technická a personální) vybavenost, jenž stěžovatelka neúspěšně zpochybňuje.

Zákon č. 36/1967 Sb., o znalcích a tlumočnících, ve znění pozdějších předpisů, totiž v § 21 odst. 1 stanoví, že jsou-li v určitém oboru ústavy nebo jiná pracoviště specializovány na znaleckou činnost, jsou státní orgány povinny vyžadovat posudky především od nich; dle odst. 3 téhož ustanovení pak seznam těchto ústavů a jiných pracovišť vede Ministerstvo spravedlnosti (www.justice.cz), které jako znalecký ústav eviduje rovněž Generální ředitelství cel s rozsahem znaleckého oprávnění mimo jiné i pro laboratorní zkoumání a analýzu potravin, lihu, tabáku a surovin pro jejich výrobu. Lze tedy uzavřít, že posudky vypracované celně technickou laboratoří Generálního ředitelství cel lze považovat za standardní důkazní prostředky, o čemž ostatně svědčí i judikatura Nejvyššího správního soudu (viz rozsudek ze dne 24. 10. 2007, č. j. 1 Afs 42/2007-55, publikovaný pod č. 1493/2008 Sb. NSS).

NSS 8 Afs 29/2008-75:

Dne 1. 1. 2007 nabyl účinnosti zákon č. 575/2006 Sb., který změnil relevantní ustanovení zákona o spotřebních daních tak, že tabákovými výrobky se pro účely tohoto zákona rozumí cigarety, doutníky, cigarillos a tabák ke kouření (odst. 2). Pro účely tohoto zákona se rozumí tabákem ke kouření [odst. 3 písm. c)] 1) tabák řezaný, popřípadě jinak dělený, kroucený nebo lisovaný do desek a způsobilý ke kouření bez dalšího průmyslového zpracování, 2) tabákový odpad upravený pro prodej konečnému spotřebiteli, který nespadá pod písmeno a) nebo b) a který je možné kouřit, nebo 3) tabák ke kouření obsahující více než 25 % hmotnosti tabákových částic užších než 1 mm; jedná se o jemně řezaný tabák určený pro ruční výrobu cigaret; a ostatním tabákem [odst. 3 písm. d)] tabákové výrobky, které nespadají pod písmeno c), jsou určeny pro konečného spotřebitele a k jinému účelu, než ke kouření, s výjimkou šňupavých a žvýkacích tabáků.

Nová úprava upřesňuje podle důvodové zprávy ke shora uvedené novele zákona o spotřebních daních vymezení předmětu daně z tabákových výrobků v souladu se Směrnicí. Používaný pojem „tabák“ se nahrazuje pojmem „tabák ke kouření“, což přesněji vystihuje podstatu předmětu daně. Za tabák ke kouření se považuje také výrobek, který je možné kouřit a který je upravený pro prodej konečnému spotřebiteli bez ohledu na to, k čemu je určen.

Zákon o spotřebních daních, ve znění účinném do 31. 12. 2006, stanovil v § 101 odst. 2, že tabákovými výrobky, které jsou předmětem daně (srov. odst. 1 citovaného ustanovení), se rozumí mj. „tabák“ – bez další specifikace. Do kategorie tabákových výrobků ve smyslu § 101 odst. 2 zákona o spotřebních daních bylo proto prostým výkladem zákona možno zahrnout tabák ke kouření vymezený v odst. 3 písm. c) citovaného ustanovení, stejně jako ostatní tabák, tj. tabák určený, resp. vhodný k jinému účelu než ke kouření, vymezený v odst. 3 písm. d) citovaného ustanovení. Směrnice ovšem již v tomto období upravovala zdanění tabákových výrobků použitelných (vhodných, způsobilých) ke kouření. Zákon o spotřebních daních, i ve znění účinném do 31. 12. 2006, musí být vykládán v návaznosti na Směrnici a v souladu s ní.

Tabákovými výrobky podle § 101 odst. 2 zákona o spotřebních daních ve spojení s odst. 3 písm. c) a d) tohoto ustanovení je proto třeba - v souladu se Směrnicí a za pomoci zákona č. 575/2006 Sb. (shora zmíněná novela zákona o spotřebních daních) a důvodové zprávy k němu - rozumět pouze tabák vhodný (způsobilý) ke kouření. Pokud zákon o spotřebních daních v § 101 odst. 2 v rozhodném období stanovil, že tabákovými výrobky se rozumí mj. tabák bez dalšího a v odst. 3 písm. d) stanovil, že ostatním tabákem se rozumí tabákové výrobky, které nespadají pod písmeno c) [tzn. tabák ke kouření], jsou určeny pro konečného spotřebitele a k jinému účelu než ke kouření, s výjimkou šňupavých a žvýkacích tabáků, byl v tomto rozsahu v rozporu se Směrnicí. Této situace si byl zcela nepochybně vědom i zákonodárce, který v zákoně č. 575/2006 Sb., jímž byl s účinností od 1. 1. 2007 novelizován zákon o spotřebních daních, upravil text zákona tak, aby byl v souladu se Směrnicí (což vyplývá i z důvodové zprávy k tomuto zákonu), v § 101 odst. 2 stanovil, že tabákovými výrobky se rozumí mj. tabák ke kouření a současně v odst. 3 písm. c) v bodu 2 v souladu s textem Směrnice upřesnil, že tabákem ke kouření se rozumí rovněž tabákový odpad „upravený pro prodej konečnému spotřebiteli“, který nespadá pod písmeno a) nebo b) a který je možné kouřit [oproti předchozí právní úpravě, podle níž se tabákem ke kouření rozuměl rovněž tabákový odpad „prodávaný konečnému spotřebiteli“, který nespadá pod písmena a) a b) a který je možné kouřit].

Judikatura evropských soudů:

C-197/04 Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo:

(27) V tomto ohledu je třeba uvést, stejně jako uvedl generální advokát v bodě 27 svého stanoviska, že ze znění jednotlivých částí směrnice 95/59 ve vzájemném spojení, zejména článků 4 až 6, jakož i z jejího čtrnáctého bodu odůvodnění vyplývá, že zákonodárce Společenství zamýšlel stanovit jasný rozdíl mezi jednak „smotky“ vyráběnými z tabáku, které jsou považovány za cigarety, a jednak tabákem „určeným k ruční výrobě cigaret“. Je tak stanoven jasný rozdíl mezi tabákem již zpracovaným výrobcem, do jednotky mající formu a velikost cigarety, a sypaným tabákem, který musí být do této formy vytvarován kuřákem.

(28) Toto zjištění je posíleno vývojem právních předpisů v oblasti jiných daní než daní z obratu ovlivňujících spotřebu tabákových výrobků. Směrnicí Rady 92/78/EHS ze dne 19. října 1992, kterou se mění směrnice 72/464/EHS a 79/32/EHS o daních jiných než daních z obratu ovlivňujících spotřebu tabákových výrobků (Úř. věst. L 316, s. 5), totiž zákonodárce Společenství rozšířil definici „cigarety“ tím, že k ní připojil zejména „tabákové smotky, které se jednoduchým neprůmyslovým způsobem vkládají do dutinek z cigaretového papíru“.

C-495/04, A. C. Smits-Koolhoven:

(18) V tomto kontextu je namístě uvést, že účelem čl. 7 odst. 2 prvního pododstavce směrnice 95/59 je zavedení obecného pravidla, podle kterého jsou za cigarety a tabák ke kouření považovány výrobky, které, ačkoliv jsou tvořeny výhradně nebo částečně jinými látkami, nežli tabákem, nicméně splňují ostatní kritéria stanovená články 4 a 5 této směrnice pro cigarety a tabák. Podle čl. 7 odst. 2 druhého pododstavce téže směrnice tomuto pravidlu nepodléhají pouze výrobky, které jednak neobsahují tabák, a jednak jsou používány „výhradně k lékařským účelům“. Tento pododstavec tudíž zavádí rozlišování mezi dvěma druhy výrobků neobsahujících tabák, podle toho, zda k takovým účelům jsou používány, či nikoliv, přičemž tato odchylka se vztahuje pouze na první z nich.

(19) Proto je třeba stanovit kritéria umožňující rozlišit výrobky, které jsou používány výhradně k lékařským účelům od výrobků, které použití k těmto účelům postrádají, nebo u kterých není použití k těmto účelům výlučné.

(20) Vzhledem k předkládacímu rozhodnutí se zdá, že předkládající soud váhá mezi dvěmi kritérii, a sice složením cigaret a jejich vnější prezentací. Zatímco neexistence látek s lékařským účinkem v dotčených cigaretách by vedla k popření jejich použití výhradně k lékařským účelům, jejich prezentace by hovořila ve prospěch přiznání takového použití.

(21) Kritérium složení výrobku může být považováno za relevantní, a v důsledku toho za schopné prokázat použití k lékařským účelům. Výrobek obsahující látky, jejichž spalování a vdechování vyvolává lékařské účinky pro lidský organismus, totiž může být těmito účinky objektivně odlišen od výrobku, který takové látky neobsahuje.

(22) Pro stanovení toho, zda může mít výrobek použití k lékařským účelům, je tudíž namístě zjistit, zda tento výrobek obsahuje látky, jejichž spalování a vdechování vyvolává lékařské účinky léčivé nebo preventivní povahy, které by byly vědecky dokázány.

(23) Přitom je nesporné, že cigarety dotčené ve sporu v původním řízení takové látky neobsahují.

(24) Žalobkyně v původním řízení nicméně tvrdí, že i v případě neexistence látek majících lékařské účinky jsou bylinné cigarety dotčené ve věci v původním řízení používány výhradně k lékařským účelům, jelikož kouření těchto cigaret pomáhá při překonávání závislosti na tabáku.

(25) Připuštění této teze by nicméně znamenalo přiznat použití k výhradně lékařským účelům každé cigaretě, která neobsahuje tabák, a která proto může být konzumována jako náhražka, což by bylo zjevně v rozporu s cílem a systematikou čl. 7 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 95/59, tak jak jsou upřesněny v bodu 18 rozsudku v projednávané věci. Tento argument tedy nemůže být přijat.

(26) Je proto třeba posoudit, zda za těchto podmínek může být prezentace cigaret považována za relevantní pro prokázání použití cigaret k výhradně lékařským účelům, a tedy pro stanovení, zda způsob prezentace může představovat kritérium umožňující rozlišovat cigarety s takovým použitím od výrobků, které toto použití postrádají nebo u kterých není výlučné.

(27) Žalobkyně v původním řízení v tomto ohledu tvrdí, že je namístě přiznat dotčeným cigaretám použití k výhradně lékařským účelům, jelikož jsou se souhlasem KOAG/KAG prezentovány jako mající léčivé nebo preventivní schopnosti, jsou uváděny na trh jako léčivý výrobek a průměrně obezřetným spotřebitelem jsou vnímány jako léčivý přípravek.

(28) Tuto tezi nelze přijmout, neboť použití takových cigaret k lékařským účelům nelze odvodit pouze z jejich prezentace, ze způsobu jejich uvádění na trh nebo z toho, jak je vnímá veřejnost, aniž by bylo zbaveno smyslu obecné pravidlo stanovené čl. 7 odst. 2 prvním pododstavcem směrnice 95/59. K tomu, aby se na výrobek vztahovala odchylka stanovená druhým pododstavcem tohoto ustanovení, by pak totiž stačilo jen změnit prezentaci nebo způsob uvádění výrobku na trh, v důsledku čehož by jinak totožné výrobky podléhaly odlišnému zacházení, co se týče spotřební daně.

(29) Mimoto se v tomto ohledu směrnice 95/59 svým cílem a zněním svého čl. 7 odst. 2 druhého pododstavce odlišuje od směrnice 65/65, jejíž čl. 1 bod 2 zakotvuje dvě alternativní a vzájemně se doplňující definice léčivého přípravku, vztahující se jednak k léčivému přípravku „danému prezentací“, a jednak k léčivému přípravku „danému použitím k určitým účelům“ (viz rozsudky ze dne 30. listopadu 1983, Van Bennekom, 227/82, Recueil, s. 3883, bod 22, a ze dne 28. října 1992, Ter Voort, C-219/91, Recueil, s. I-5485, bod 11).

(30) Zaprvé, účel směrnice 65/65, která směřuje především k ochraně spotřebitele zajištěním ochrany veřejného zdraví, odůvodňuje takovou širokou definici, jelikož této směrnici poskytuje široký rozsah působnosti. Jak uvedl Soudní dvůr v bodě 17 výše uvedeného rozsudku Van Bennekom, kritérium „prezentace“ vyplývající z čl. 1 bodu 2 uvedené směrnice má za cíl podchytit nejen léčivé přípravky, které mají skutečný léčebný nebo lékařský účinek, ale rovněž výrobky, které nejsou dostatečně účinné nebo které nemají účinek, který jsou spotřebitelé oprávněni očekávat s ohledem na jejich prezentaci, aby bylo možné spotřebitele chránit nejen před škodlivými nebo nebezpečnými léčivými přípravky, ale rovněž před různými výrobky používanými namísto vhodných léků. Přitom cíl směrnice 95/59, připomenutý v bodě 17 rozsudku v projednávané věci, je zcela jiný a neodůvodňuje takovou extenzivní definici.

(31) Zadruhé, jelikož čl. 7 odst. 2 druhý pododstavec směrnice 95/59 stanoví odchylku od obecného pravidla, musí být vykládán restriktivně a nemůže být použit na výrobky, u nichž pouze jejich prezentace ukazuje na použití k lékařským účelům, aniž by toto použití bylo doloženo objektivními schopnostmi spojenými s vlastnostmi těchto výrobků.

(32) Z toho vyplývá, že úvahy spojené s prezentací, uváděním na trh nebo vnímáním výrobku nejsou samy o sobě dostatečné k tomu, aby se na tento výrobek mohla vztahovat odchylka stanovená čl. 7 odst. 2 druhým pododstavcem směrnice 95/59.

(33) Skutečnost, že k prezentaci cigaret dotčených ve věci v původním řízení poskytl KOAG/KAG svůj souhlas, nemůže toto posouzení změnit. Schválí-li totiž tento orgán, který v kontextu samoregulace dbá na dodržování pravidel řádného chování v oblasti reklamy na léčivé přípravky a zdravotnické výrobky, specifickou formu reklamy, toto schválení neznamená ověření případného použití dotčeného výrobku výhradně k lékařským účelům a nemůže být rozhodující pro posouzení léčivých nebo preventivních vlastností výrobku.

(34) Z výše uvedeného vyplývá, že cigaretám neobsahujícím látky s lékařským účinkem nelze přiznat použití k lékařským účelům.

§ 101a

Vznik povinnosti daň z tabákových výrobků přiznat a zaplatit

Povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká také dnem porušení zákazu prodeje cigaret konečnému spotřebiteli za cenu vyšší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce (§ 112).

K § 101a

1. V návaznosti na § 100c vzniká povinnost přiznat daň také v okamžiku prodeje cigaret konečnému spotřebiteli za cenu vyšší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce.

2. Základ daně je vymezen v § 102 odst. 3.

Související ustanovení:

§ 101 – předmět daně z tabákových výrobků, § 102 odst. 3 – základ daně z tabákových výrobků, § 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 112 – zákaz prodeje za cenu vyšší než cena pro konečného spotřebitele

Související předpisy:

zákon o cenách, – vyhláška č. 275/2005 Sb.

Evropské právní předpisy:

čl. 16 odst. 1 směrnice 95/59/ES, – čl. 10 směrnice 2011/64/EU

§ 102

Základ daně z tabákových výrobků

(1) Základem daně pro procentní část daně u cigaret je cena pro konečného spotřebitele podle § 103.

(2) Základem daně pro pevnou část daně u cigaret je množství vyjádřené v kusech.

(3) Základem daně u doutníků a cigarillos je množství vyjádřené v kusech a u tabáku ke kouření množství vyjádřené v kilogramech.

K § 102

1. V tomto paragrafu je stanoven základ daně pro jednotlivé druhy tabákových výrobků podléhajících spotřební dani.

2. U cigaret se celková výše daně odvíjí od konečné ceny pro spotřebitele a zároveň od počtu kusů cigaret (viz komentář k § 104). Proto jsou u cigaret stanoveny i 2 základy daně, a to konečná cena pro spotřebitele (viz komentář k § 103) pro aplikaci procentní sazby daně a množství v kusech pro aplikaci pevné sazby daně.

3. U ostatních druhů tabákových výrobků se již aplikuje „pouze“ pevná sazba daně, u doutníků a cigarillos je základem daně množství vyjádřené v kusech, u tabáku ke kouření je to množství v kilogramech.

4. Novela účinná od 1. května 2011 zrušila původní ustanovení odst. 3, kde byl definován základ daně při prodeji cigaret konečnému spotřebiteli za cenu vyšší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce. Způsob výpočtu byl přesunut do § 112 (viz komentář k § 112).

Související ustanovení:

§ 100c – plátce daně z tabákových výrobků, § 101 – předmět daně z tabákových výrobků, § 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 104 – sazby a výpočet daně z tabákových výrobků, § 107 – jednotkové balení, § 112 – zákaz prodeje za cenu vyšší než cena pro konečného spotřebitele

Evropské právní předpisy:

směrnice 2011/64/EU

§ 103

Cena pro konečného spotřebitele

(1) Cenou pro konečného spotřebitele se rozumí cena, která je stanovena cenovým rozhodnutím podle zákona o cenách61) jako cena pro konečného spotřebitele jednotkového balení určeného k přímé spotřebě, nestanoví-li tento zákon jinak. Tato cena obsahuje i daň z přidané hodnoty.

(2) Výrobce, oprávněný příjemce nebo dovozce podá Celnímu úřadu pro Středočeský kraj (dále jen „pověřený správce daně “) návrh na stanovení ceny pro konečného spotřebitele. Výrobce nebo dovozce se sídlem, popřípadě místem pobytu v jiném státě, může k podání návrhu na stanovení ceny pro konečného spotřebitele pověřit osobu se sídlem, organizační složkou svého obchodního závodu, popřípadě místem pobytu na daňovém území České republiky, která je oprávněna dopravovat tabákové výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně z jiného státu.

(3) Pro cigarety se stejným obchodním názvem a o stejném počtu kusů v jednotkovém balení musí být stanovena stejná cena pro konečného spotřebitele.

(4) Váženým cenovým průměrem se pro účely tohoto zákona rozumí vážený průměr cen cigaret pro konečného spotřebitele přepočtený na jeden kus, který stanoví Ministerstvo financí na základě výsledků inventur tabákových nálepek za předchozí kalendářní rok.

(5) Pro cigarety, které nejsou značeny tabákovými nálepkami, je cena pro konečného spotřebitele totožná s cenou stanovenou pro cigarety, které musí být značeny tabákovou nálepkou, se stejným obchodním názvem a o stejném počtu kusů v jednotkovém balení. Nelze-li určit cenu pro konečného spotřebitele podle věty první, je cenou pro konečného spotřebitele vážený cenový průměr.

(6) Vážený cenový průměr slouží k výpočtu výše sazeb daně z cigaret v souladu s právním předpisem Evropské unie61a).

(7) Cena pro konečného spotřebitele musí být uvedena na tabákové nálepce.

(8) Cigarety lze uvádět do volného daňového oběhu pouze s tabákovou nálepkou s uvedenou cenou pro konečného spotřebitele platnou od data účinnosti cenového rozhodnutí do posledního dne účinnosti tohoto cenového rozhodnutí.

61) Zákon č. 526/1990 Sb., o cenách, ve znění pozdějších předpisů.

61a) Článek 2 odst. 3 směrnice Rady 92/79/EHS, ve znění směrnice Rady 2010/12/EU.

Článek 16 odst. 1 a 2 směrnice Rady 95/59/ES, ve znění směrnice Rady 2010/12/EU.

K § 103

1. Tento paragraf jednak vymezuje pojem „cena pro konečného spotřebitele“, která je základem daně pro výpočet procentuální části spotřební daně z cigaret (viz komentář k § 102), a rovněž stanoví pravidla pro zjištění této ceny.

K odst. 1 až 3

2. Cenou pro konečného odběratele se rozumí cena pro konečného spotřebitele jednotkového balení určeného k přímé spotřebě včetně DPH. Jestliže se jedná o cigarety se stejným obchodním názvem prodávané v jednotkovém balení obsahující stejný počet kusů, musí být cena pro konečného spotřebitele stejná.

3. Vzhledem k tomu, že tabákové výrobky nemohou být prodávány ani za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele, nelze konečnému spotřebiteli prodávat tabákové výrobky v cizí měně, neboť by při použití určitého kursu vznikaly rozdíly z přepočtu mezi stanovenou pevnou cenou v cizí měně a cenou „přepočtenou“ na českou měnu.

4. Dodržení ceny pro konečného spotřebitele se posuzuje nikoli podle účetních zápisů prodávajícího, ale podle skutečné ceny, za kterou nakupuje konečný spotřebitel.

5. Návrh na stanovení ceny pro konečného spotřebitele podává výrobce, dovozce nebo jimi pověřená osoba pověřenému správci daně (Celnímu úřadu pro Středočeský kraj), a to nejpozději do 10. dne kalendářního měsíce předcházejícího kalendářnímu měsíci, od jehož 1. dne by měla cena pro konečného spotřebitele nabýt účinnosti. Počínaje 1. květnem 2011 může návrh na stanovení ceny pro konečného spotřebitele podat i oprávněný příjemce.

6. Náležitosti tohoto návrhu jsou vymezeny ve vyhlášce č. 275/2005 Sb. Součástí návrhu musí být popis cigaret, u kterých se navrhuje stanovení ceny pro konečného spotřebitele, v níže uvedeném rozsahu, a rovněž samotný návrh kalkulace ceny ve struktuře uvedené v příloze k výše uvedené vyhlášce:

a) přesný obchodní název cigaret,

b) název, který je uveden na jednotkovém balení určeném pro přímou spotřebu,

c) délka tabákového provazce,

d) celková délka cigarety,

e) počet kusů v balení.

7. Součástí návrhu musí dále být vzorek daných cigaret nebo jejich fotodokumentace a souhlas majitele ochranné známky s užíváním této ochranné známky a prodejem cigaret s touto známkou.

K odst. 4 až 6

8. Až na výjimky musí být tabákové výrobky vyrobené na daňovém území České republiky, na daňové území České republiky dovezené nebo dopravené z jiného členského státu označeny tabákovou nálepkou (viz komentář k § 114).

9. V případě cigaret, které nemusí být značeny tabákovou nálepkou, se cena pro konečného uživatele rovná ceně pro konečného spotřebitele u cigaret se stejným obchodním názvem a v jednotkovém balení obsahujícím stejný počet kusů cigaret, které musí být tabákovou nálepkou označeny.

10. Jestliže cigarety se stejným obchodním názvem a v jednotkovém balení o stejném počtu kusů, které musí být označeny tabákovou nálepkou neexistují, stanoví se u neznačených cigaret cena pro konečného spotřebitele počínaje 1. květnem 2011 ve výši váženého cenového průměru. Poprvé se vážený cenový průměr zjistí za kalendářní rok 2011.

11. V návaznosti na čl. 1 odst. 3 směrnice 2010/12/EU se vážený aritmetický průměr zjistí jako vážená průměrná cena cigaret pro konečného spotřebitele přepočtená na 1 kus, a to na základě výsledků inventur tabákových nálepek za předchozí kalendářní rok oznámených jednotlivými odběrateli pověřenému celnímu úřadu (viz komentář k § 121 odst. 2).

K odst. 7 a 8

12. Novelou zákona účinnou od 1. května 2011 byly do zákona doplněny odst. 7 a 8, dle kterých mohou být do volného daňového oběhu uváděny pouze cigarety s tabákovou nálepkou, na které je uvedena správná cena pro konečného spotřebitele stanovená cenovým rozhodnutím celního úřadu Kolín, uvedeným v Cenovém věstníku, a to od data účinnosti daného cenového rozhodnutí do posledního dne účinnosti tohoto cenového rozhodnutí.

13. Cigarety s tabákovou nálepkou, na které je uvedena „stará“ cena pro konečného spotřebitele, tak nelze uvést do volného daňového oběhu například po datu účinnosti cenového rozhodnutí, kterým byla stanovena nová cena pro konečného spotřebitele pro stejné cigarety. V opačném případě lze takové jednání posoudit jako správní delikt (viz komentář k § 135zf).

Související ustanovení:

§ 100c – plátce daně z tabákových výrobků, § 101 – předmět daně z tabákových výrobků, § 102 – základ daně z tabákových výrobků, § 104 – sazby a výpočet daně z tabákových výrobků, § 107 – jednotkové balení, § 112 – zákaz prodeje za cenu vyšší než cena pro konečného spotřebitele

Související předpisy:

§ 3 zákona o cenách, – vyhláška č. 275/2005 Sb.

Evropské právní předpisy:

čl. 16 odst. 1 směrnice 95/59/ES, – čl. 10 směrnice 2011/64/EU

§ 104

Sazby a výpočet daně z tabákových výrobků

(1) Sazby daně jsou stanoveny takto:

Text

Sazby daně

Procentní část

Pevná část

Minimální

cigarety

27 %

1,29 Kč/kus

Celkem nejméně však 2,37 Kč/kus

doutníky, cigarillos

1,42 Kč/kus

tabák ke kouření

1 896,00 Kč/kg

(2) Výše daně u doutníků, cigarillos a tabáku ke kouření se vypočítá jako součin základu daně a pevné sazby daně, přičemž pro výpočet daně z tabáku ke kouření je rozhodující hmotnost tabáku ke kouření v okamžiku vzniku povinnosti daň přiznat a zaplatit.

(3) Výše daně u cigaret při použití pevné části a procentní části sazby daně se vypočítá jako součet následujících položek:

a) součin procentní části sazby daně a ceny pro konečného spotřebitele těchto cigaret dělený stem,

b) součin pevné části sazby daně a počtu kusů.

(4) Výše daně u cigaret při použití minimální sazby daně se vypočítá jako součin minimální sazby daně a počtu kusů.

(5) Tabákový provazec v délce do 80 mm včetně se považuje za 1 kus cigarety.

(6) Tabákový provazec delší než 80 mm, ne však delší než 110 mm, se považuje za 2 kusy cigaret. Tabákový provazec delší než 110 mm, ne však delší než 140 mm, se považuje za 3 kusy cigaret. Každých dalších, i započatých, 30 mm tabákového provazce se považuje za další 1 kus cigarety.

(7) Je-li výše daně u cigaret vypočtená při použití pevné a procentní části sazby daně nižší než výše daně vypočtená při použití minimální sazby daně, použije se výše daně vypočtená při použití minimální sazby daně.

K § 104

1. Tento paragraf stanoví sazby spotřební daně u tabákových výrobků a způsob výpočtu výše daně. Novela účinná k 1. lednu 2013 na jedné straně snížila o 1 procentní bod procentní část sazby daně u cigaret, ale zároveň zvýšila pevné části základu daně u všech tabákových výrobků. Změna byla provedena v návaznosti na směrnici 2011/64//EU, která zavedla nové minimální sazby spotřební daně z cigaret. Snížení procentní části sazby daně a zvýšení pevné části základu daně je v důvodové zprávě k novele odůvodněno snahou omezit dopad zvýšení základní sazby DPH na cenu pro konečného spotřebitele a předejít vyššímu zdanění drahých cigaret.

2. Novela účinná k 1. lednu 2014 navýšila pevné části základu daně u všech tabákových výrobků. Navýšení sazby daně bylo záměrně provedeno ve 2 krocích, aby byl omezen dopad na cenu pro konečného spotřebitele, jak již bylo zmíněno v předchozím odstavci. K dalšímu navýšení pevné části ceny a minimální celkové ceny došlo k 1. prosinci 2014.

3. Na tabákové nálepce umístěné na jednotkovém balení cigaret se uvádí písmeno abecedy, které charakterizuje sazbu spotřební daně. Sazba daně platná do 30. listopadu 2014 je označena písmenem „O“, sazba daně platná od 1. prosince 2014 je označena písmenem „P“.

4. V souladu s ustanovením § 118c odst. 2 jednotková balení cigaret určená k přímé spotřebě a označená tabákovou nálepkou s písmenem „O“ bylo možno prodávat do 28. února 2015. Po tomto datu jsou tato balení cigaret považována za neznačený tabákový výrobek, ledaže by byly splněny podmínky uvedené v § 122a odst. 1 (viz komentář k tomuto ustanovení). Při splnění tam uvedených podmínek nelze tato balení cigaret po 28. únoru 2015 již dále prodávat, ale za neznačené tabákové výrobky jsou považovány až od 1. května 2015.

5. Na jednotková balení cigaret určená k přímé spotřebě a označená tabákovou nálepkou s písmeny „A“ až „N“ se dle přechodných ustanovení k novele nevztahuje § 118c, a tak mohou být prodávány i nadále bez časového omezení (bez existence přechodných ustanovení by je nebylo možné prodávat počínaje 1. prosincem 2014).

6. U cigaret se celková výše daně zjišťuje jakou součet procentuální části daně a pevné části daně. Procentuální částka daně se odvíjí od ceny pro konečného spotřebitele, pevná část daně se odvíjí od množství v kusech. Celkový výpočet lze zobrazit následovně:

CVD = (0,27 × CKS) + (1,29 × PK)

kde:

CVD = celková výše daně,

CKS = cena pro konečného spotřebitele,

PK = počet kusů, přičemž každých započatých 90 mm délky tabákového provazce (tj. bez filtru nebo náustku) se považuje za 1 kus.

7. Jestliže by však takto zjištěná cena byla nižší než částka zjištěná jako součin částky 2,3725 Kč za 1 kus a počtu kusů cigaret, je základem daně takto zjištěný součin.

8. U ostatních tabákových výrobků se používá pouze pevná část daně vycházející z množství v kusech u cigarillos, resp. z množství vyjádřeného v kilogramech u ostatních tabákových výrobků. U tabáku ke kouření je rozhodující hmotnost v okamžiku vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň (viz komentář k § 9). I u těchto tabákových výrobků došlo k 1. lednu 2012 k navýšení sazby daně.

9. Počínaje 1. květnem 2011 se v návaznosti na čl. 3 odst. 2 směrnice 2010/12/EU za 1 kus cigarety považuje tabákový provazec v délce maximálně 80 mm. Za 2 kusy se považuje tabákový provazec delší než 80 mm, ne však delší než 110 mm včetně, za 3 kusy se považuje tabákový provazec delší než 110 mm, ne však delší než 140 mm včetně. Za další 1 kus cigarety se považuje každých dalších započatých 30 mm tabákového provazce.

Související ustanovení:

§ 9 – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 101 – předmět daně z tabákových výrobků, § 102 – základ daně z tabákových výrobků, § 107 – jednotkové balení, § 112 – zákaz prodeje za cenu vyšší než cena pro konečného spotřebitele

Evropské právní předpisy:

směrnice 2011/64/EU

§ 105

Osvobození od daně z tabákových výrobků

(1) Od daně jsou osvobozeny tabákové výrobky určené k použití pro zkoušky týkající se kvality výrobku a zkoušky související se zabezpečením kvality měření, nebo nezbytné výrobní zkoušky za podmínky, že tyto tabákové výrobky budou v průběhu zkoušek prokazatelně spotřebovány, zničeny nebo znehodnoceny, a to v technologicky odůvodněném množství. Zkoušky mohou být prováděny pouze v laboratořích akreditovaných podle technické normy ČSN EN ISO/IEC 17025 pro předmět zkoušení tabák nebo tabákové výrobky.

(2) Od daně jsou osvobozeny také tabákové výrobky

a) odebrané jako vzorky správcem daně, nebo

b) znehodnocené podle pokynů a za přítomnosti úředních osob správce daně, nebo za jejich přítomnosti zničené; to se týká pouze tabákových výrobků určených pro vývoz nebo pro dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně do jiného členského státu, které současně nejsou způsobilé pro uvedení do volného daňového oběhu na území jiného členského státu nebo třetí země.

(3) O odebrání nebo znehodnocení tabákových výrobků podle odstavce 2 sepíše správce daně protokol.

(4) Evidence tabákových výrobků osvobozených od daně podle tohoto ustanovení se vede odděleně. Evidence se uchovává po dobu 10 let od konce kalendářního roku, ve kterém byla tato evidence vyhotovena.

K § 105

1. Vedle tabákových výrobků osvobozených za podmínek uvedených v § 11 jsou od daně osvobozeny rovněž tabákové výrobky, které jsou použity pro účely uvedené v tomto paragrafu.

2. Novelou zákona účinnou od 1. dubna 2010 došlo k upřesnění ve vymezení účelu užití tabákových výrobků a podmínek, za jakých jsou osvobozeny. Od daně jsou osvobozeny tabákové výrobky určené k následujícímu použití:

a) pro zkoušky týkající se kvality výrobků,

b) pro zkoušky související se zabezpečením kvality měření,

c) nezbytné pro výrobní zkoušky.

3. Aby však mohly být tyto tabákové výrobky osvobozeny od daně, musí být splněny ještě následující podmínky:

a) tabákové výrobky jsou v průběhu zkoušek prokazatelně spotřebovány,

b) tabákové výrobky jsou spotřebovány v technologicky odůvodněném množství,

c) zkoušky jsou prováděny v laboratořích akreditovaných podle technické normy ČSN EN ISO/IEC 17025 pro předmět zkoušení – tabák nebo tabákové výrobky.

4. I nadále jsou od daně osvobozeny tabákové výrobky určené k použití jako vzorky odebrané celním úřadem.

5. Pouze tabákové výrobky určené k použití jako vzorky odebrané celním úřadem lze přijímat a užívat bez zvláštního povolení (viz § 105a). Plátce je rovněž povinen uchovávat po dobu 10 let od konce kalendářního roku, kdy byla vyhotovena, oddělenou evidenci tabákových výrobků osvobozených dle tohoto paragrafu.

6. Novela zákona účinná od 1. května 2011 umožnila osvobodit od spotřební daně i tabákové výrobky neoznačené tabákovou nálepkou, které byly zlikvidovány za přítomnosti úředních osob celního úřadu, nebo za jejich přítomnosti a dle jejich pokynů znehodnoceny. Toto osvobození lze využít pouze u tabákových výrobků určených pro jejich vývoz nebo pro dodání do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně. Další podmínkou, která musí být rovněž splněna, je jejich nezpůsobilost pro uvedení do volného daňového oběhu v třetí zemi nebo na území jiného členského státu.

Související ustanovení:

§ 11 – osvobození od daně, § 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13b – zánik povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13c – zrušení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 105a – přijímání a užívání tabákových výrobků osvobozených od daně bez povolení k přijímání a užívání tabákových výrobků osvobozených od daně

Evropské právní předpisy:

čl. 11 směrnice 95/59/ES

§ 105a

Přijímání a užívání tabákových výrobků osvobozených od daně bez povolení k přijímání a užívání tabákových výrobků osvobozených od daně

Tabákové výrobky osvobozené od daně podle § 105 odst. 2 lze přijímat a užívat bez povolení k přijímání a užívání tabákových výrobků osvobozených od daně.

K § 105a

1. Tabákové výrobky určené k použití jako vzorky odebrané celním úřadem lze přijímat a užívat bez povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

Související ustanovení:

§ 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13b – zánik povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13c – zrušení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední, § 105 – osvobození od daně z tabákových výrobků

Evropské právní předpisy:

čl. 11 směrnice 95/59/ES

§ 106

Prokázání zdanění tabákových výrobků

Právnická nebo fyzická osoba vystavující daňový doklad podle § 5 odst. 2, doklad o prodeji podle § 5 odst. 3 nebo doklad o dopravě podle 5 odst. 4 je povinna uvést na těchto dokladech cenu pro konečného spotřebitele u cigaret a neuvádí výši spotřební daně celkem.

K § 106

1. Daňové doklady ve smyslu § 5, kterými se prokazuje zdanění vybraných výrobků, musí v případě daňových dokladů prokazujících zdanění cigaret obsahovat namísto výše spotřební daně celkem cenu pro konečného spotřebitele.

Související ustanovení:

§ 5 – prokázání zdanění vybraných výrobků, § 103 – cena pro konečného spotřebitele

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 107

Jednotkové balení

(1) zrušen

(2) Tabákové výrobky musí být uvedeny do volného daňového oběhu, dovezeny na daňové území České republiky nebo dopraveny na daňové území České republiky z jiného členského státu v uzavřeném jednotkovém balení, které je určeno pro přímou spotřebu, pokud není tímto zákonem stanoveno jinak.

(3) zrušen

(4) Tabákové výrobky nemusí být dovezeny na daňové území České republiky nebo dopraveny z jiného členského státu na daňové území České republiky v uzavřeném jednotkovém balení, pokud jsou určeny pro osobní spotřebu nebo pokud jsou dopravovány v režimu podmíněného osvobození od daně s následným umístěním v daňovém skladu. Tabákové výrobky nemusí být uvedeny do volného daňového oběhu v uzavřeném jednotkovém balení, pokud jsou osvobozeny od daně podle § 105.

(5) Uzavřené jednotkové balení cigaret musí obsahovat nejméně 20 kusů cigaret s výjimkou uzavřených jednotkových balení cigaret osvobozených od daně podle § 105. Jednotkové balení smí obsahovat pouze takové tabákové výrobky, které podléhají stejné sazbě daně61b).

(6) Tabákové výrobky lze prodávat pouze v uzavřeném jednotkovém balení s neporušenou tabákovou nálepkou s výjimkou prodeje doutníků a cigarillos konečnému spotřebiteli, u kterých je povolen kusový prodej.

(7) Prodej jednotlivých doutníků a cigarillos se smí uskutečňovat pouze z otevřeného jednotkového balení určeného pro konečného spotřebitele, které je označeno tabákovou nálepkou.

61b) Ustanovení § 107 odst. 5 bylo oznámeno v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice 98/48/ES.

K § 107

1. Tento paragraf vymezuje podmínky, za kterých musí být tabákové výrobky uvedené do volného daňového oběhu, dovezené na daňové území České republiky nebo dopravené z jiného členského státu v uzavřeném jednotkovém balení určeném pro přímou spotřebu, resp. explicitně vymezuje podmínky, za kterých tomu tak nemusí být.

K odst. 2 a 4

2. V souladu s tímto ustanovením musí být tabákové výrobky vyrobené na daňovém území České republiky uvedeny do volného daňového oběhu pouze v uzavřeném jednotkovém balení, určeném pro přímou spotřebu.

3. To neplatí pro tabákové výrobky určené k následujícímu použití (bližší podmínky osvobození viz komentář k § 105):

a) pro zkoušky týkající se kvality výrobků,

b) pro zkoušky související se zabezpečením kvality měření,

c) nezbytné výrobní zkoušky,

d) jako vzorky odebrané správcem daně.

4. Ve stejném balení musí být rovněž tabákové výrobky dovezené na daňové území České republiky nebo dopravené z jiného členského státu.

5. To neplatí pro tabákové výrobky dopravované ze třetí země nebo z jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně, které jsou následně umístěny do daňového skladu. Rovněž se v uzavřeném jednotkovém balení nemusí dopravovat tabákové výrobky ze třetí země nebo z jiného členského státu, které jsou určeny pro osobní spotřebu.

K odst. 5

6. Cigarety lze konečnému spotřebiteli prodávat pouze v uzavřeném jednotkovém balení (viz odst. 6), přičemž uzavřené jednotkové balení musí obsahovat minimálně 20 cigaret. To neplatí pro jednotková balení cigaret určených k následujícímu použití (bližší podmínky osvobození viz komentář k § 105):

a) pro zkoušky týkající se kvality výrobků,

b) pro zkoušky související se zabezpečením kvality měření,

c) nezbytné výrobní zkoušky,

d) jako vzorky odebrané správcem daně.

7. Veškerá uzavřená jednotková balení tabákových výrobků (tj. nejenom cigaret) musí obsahovat pouze tabákové výrobky podléhající stejné sazbě daně.

K odst. 6 a 7

8. Cigarety a tabák ke kouření mohou být prodávány pouze v uzavřeném jednotkovém balení s neporušenou tabákovou nálepkou. K 1. lednu 2013 byla z tohoto ustanovení vypuštěna z důvodu nadbytečnosti zde uvedená výjimka z tohoto pravidla, dle které prodejce může toto uzavřené jednotkové balení otevřít pouze ve 2 následujících případech:

a) v případě kontroly obsahu uzavřeného jednotkového balení,

b) v případě bezplatného poskytnutí cigaret a tabáku ke kouření jako zkušebního vzorku.

9. Doutníky a cigarillos mohou být v případě prodeje konečnému spotřebiteli prodávány po kusech, tj. prodejce může prodávat jednotlivé kusy doutníků a cigarillos, ale pouze z otevřeného jednotkového balení určeného pro konečného spotřebitele, které je označeno tabákovou nálepkou.

Související ustanovení:

§ 101 – plátce daně z tabákových výrobků, § 114 – značení tabákovými nálepkami

Evropské právní předpisy:

směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů

§ 108

Dovoz tabákových výrobků v rámci podnikatelské činnosti

(1) Dovozce, který hodlá dovážet tabákové výrobky v rámci podnikatelské činnosti, je povinen tuto skutečnost písemně ohlásit správci daně nejpozději tři týdny před uskutečněním prvního dovozu. Pokud má dovozce sídlo nebo trvalý pobyt mimo daňové území České republiky, je povinen podat písemné ohlášení u pověřeného správce daně.

(2) Dovozce se sídlem nebo trvalým pobytem na daňovém území České republiky uvede v ohlášení obchodní firmu nebo jméno a sídlo, právní formu, výši obchodního jmění a zákonného zástupce. Dále je dovozce povinen v ohlášení uvést, zda existuje dohoda o jednání ve shodě, a případně uvést výši podílu na obchodním jmění. Dovozce připojí k ohlášení soupis tabákových výrobků členěný podle druhů, obchodních názvů, druhu obalů, s uvedením počtu kusů, popřípadě kilogramů v jednotkovém balení.

K § 108

1. V souladu s tímto ustanovením je dovozce povinen nejpozději 3 týdny před prvním dovozem tabákových výrobků do České republiky pro účely podnikání oznámit tuto skutečnost svému správci daně.

2. Toto ohlášení musí obsahovat následující údaje:

a) obchodní firmu nebo jméno (jménem právnické osoby se dle § 132 odst. 1 obč. zák. rozumí její název, jménem člověka se v souladu s § 77 obč. zák. rozumí osobní jméno a příjmení, popřípadě jeho další jména a rodné příjmení, které mu ze zákona náleží) a sídlo,

b) právní formu,

c) výši obchodního jmění,

d) zákonného zástupce,

e) informaci, zda existuje dohoda o jednání ve shodě, popř. výši podílu na obchodním jmění,

f) soupis tabákových výrobků členěný podle druhů, obchodních názvů, druhu obalů, s uvedením počtu kusů, popřípadě kilogramů v jednotkovém balení.

3. Dovozce se sídlem nebo místem pobytu mimo daňové území České republiky předloží toto písemné ohlášení pověřenému správci daně (Celnímu úřadu pro Středočeský kraj).

Související ustanovení:

§ 101 – předmět daně

Evropské právní předpisy:

Směrnice

§ 109

Oprávněný příjemce tabákových výrobků

(1) Oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků a oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků mohou přijímat pouze tabákové výrobky označené tabákovou nálepkou s výjimkou tabákových výrobků osvobozených od daně podle § 105.

(2) Úhrada hodnoty tabákových nálepek při jejich odběru nebo zajištění hodnoty tabákových nálepek podle § 119 odst. 4 písm. a) nebo b) je považováno za zajištění daně v případě, že oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků přijímá výhradně tabákové výrobky a je současně odběratelem tabákových nálepek podle § 118 odst. 3.

(3) Úhrada hodnoty tabákových nálepek při jejich odběru nebo zajištění hodnoty tabákových nálepek podle § 119 odst. 4 písm. b) je považováno za zajištění daně v případě, že oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků přijímá výhradně tabákové výrobky a je současně odběratelem tabákových nálepek podle § 118 odst. 3.

K § 109

1. Tento paragraf stanoví postup oprávněného příjemce při přijímání tabákových výrobků, a to především z pohledu poskytnutí zajištění daně. Obecné podmínky pro získání povolení a pro jeho existenci jsou uvedeny v § 43a až 43q. Speciální podmínky pro povolení oprávněného příjemce jsou specifikovány v § 22 až 23d.

K odst. 1

2. Jak příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků (viz komentář k § 22), tak příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků (viz komentář k § 23) mohou přijímat pouze tabákové výrobky v uzavřeném jednotkovém balení označeném tabákovou nálepkou. Výjimku tvoří tabákové výrobky určené k následujícímu použití (bližší podmínky osvobození viz komentář k § 105):

a) pro zkoušky týkající se kvality výrobků,

c) pro zkoušky související se zabezpečením kvality měření,

a) nezbytné výrobní zkoušky,

d) jako vzorky odebrané správcem daně.

K odst. 2 a 3

3. Jestliže oprávněný příjemce přijímá pouze tabákové výrobky a je zároveň osobou pověřenou výrobcem nebo dovozcem z jiného státu k odběru tabákových nálepek (viz komentář k § 118 odst. 3), považuje se úhrada tabákových nálepek nebo zajištění jejich hodnoty (viz komentář k § 119 odst. 4) při jejich odběru za zajištění daně. V tomto případě tedy oprávněný příjemce není povinen poskytnout zajištění daně pro přijetí relevantního množství tabákových výrobků.

K odst. 4 a 5

4. Jak vyplývá z důvodové zprávy, odst. 4 a 5 byly k 1. lednu 2015 zrušeny z důvodu duplicity se stávajícími ustanoveními zákona. I nadále platí, že oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků bude poskytovat zajištění daně v souladu s § 21 a oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, který není odběratelem tabákových nálepek, bude poskytovat zajištění daně v souladu s § 23a.

K odst. 6

5. Toto ustanovení bylo k 1. lednu 2015 zrušeno v souvislosti se změnou koncepce povolovacích řízení. Obecné podmínky pro získání povolení a pro jeho existenci jsou uvedeny v § 43a až 43q. V souladu s § 43b se návrh na vydání povolení podává jen na tiskopisu vydaném Ministerstvem financí České republiky, takže povinné náležitosti návrhu na vydání povolení jsou stanoveny formulářem.

Související ustanovení:

§ 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22a – další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 22b – zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23a – podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23b – povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23c – zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 23d – použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, 43a – povolovací řízení, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 43g – ekonomická stabilita, § 43h – postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 43j – oznamovací povinnost držitele povolení, § 43k – změna povolení, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43n – odklad zrušení povolení, § 43o – zánik povolení, § 43p – povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení, § 43q – použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení, § 114 – značení tabákovými nálepkami, § 118 odst. 3 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 119 odst. 5 – hodnota tabákové nálepky

Evropské právní předpisy:

čl. 19 Směrnice

§ 109a

zrušen

§ 110

Zákaz prodeje za cenu nižší než cena pro konečného spotřebitele

(1) Prodejce nesmí prodávat cigarety konečnému spotřebiteli za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce, nestanoví-li tento zákon jinak.

(2) Prodejce nesmí při prodeji cigaret konečnému spotřebiteli poskytnout žádnou slevu z ceny pro konečného spotřebitele včetně slevy poskytované na základě odbytu.

(3) Pokud je k cigaretám přidán nebo přibalen jiný předmět, nesmí být při prodeji konečnému spotřebiteli celková cena odlišná od ceny pro konečného spotřebitele uvedené na tabákové nálepce. Prodej cigaret nesmí být vázán na prodej jiných předmětů.

K § 110

1. Tento paragraf obsahuje další omezení pro prodej cigaret konečnému spotřebiteli.

K odst. 1

2. V souladu s tímto ustanovením nesmí být prodejní cena konečnému spotřebiteli nižší než cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce (viz komentář k § 103). Výjimku představuje pouze výprodej zásob v případě prohlášení konkursu, ukončení výroby, ukončení prodeje, ukončení podnikatelské činnosti nebo exekuce (viz komentář k § 111).

3. Jak vyplývá z důvodové zprávy, počínaje 1. lednem 2015 zákon již neumožňuje poskytovat bezplatně cigarety jako zkušební vzorky, ani k reklamním účelům. Nicméně je otázkou, zda provedená úprava byla dostatečná, jelikož předmětem komentovaného paragrafu je prodej tabákových výrobků, a nikoli jejich bezúplatné poskytování.

4. Prodejce nemůže prodávat cigarety konečnému spotřebiteli ani za cenu vyšší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce (viz § 113).

K odst. 2

5. Prodejce nesmí při prodeji cigaret konečnému spotřebiteli poskytnout tomuto spotřebiteli z prodejní ceny žádnou slevu, a to ani formou množstevního bonusu za odebrané cigarety.

K odst. 3

6. I při prodeji cigaret společně s jiným předmětem musí být celková cena stejná jako cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce. To se vztahuje například na různé reklamní akce, kdy je k cigaretám přidán nebo přímo přibalen jiný předmět.

7. V souladu s tímto ustanovením nesmí být prodej cigaret podmíněn prodejem jiných předmětů.

Související ustanovení:

§ 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 111 – snížení ceny pro konečného spotřebitele, § 112 – zákaz prodeje za cenu vyšší než cena pro konečného spotřebitele

§ 111

Snížení ceny pro konečného spotřebitele

(1) Odchylně od § 110 se mohou v nezbytně nutných případech prodávat cigarety konečnému spotřebiteli za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce, aby výrobci, dovozci nebo prodejci bylo umožněno vyprodání zásob v případě prohlášení konkursu, ukončení výroby, ukončení prodeje nebo ukončení podnikatelské činnosti a v případě exekuce.

(2) V případě uvedeném v odstavci 1 je vyžadován k prodeji cigaret konečnému spotřebiteli za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce, souhlas pověřeného správce daně.

(3) Prodej za nižší cenu nevede k nároku na snížení a vrácení daně.

K § 111

1. Při výprodeji zásob cigaret v případě prohlášení konkursu, ukončení výroby, ukončení prodeje, ukončení podnikatelské činnosti nebo exekuce mohou být cigarety prodávány za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce, ale pouze se souhlasem pověřeného správce daně (Celního úřadu pro Středočeský kraj).

2. Prodej cigaret za nižší cenu než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce nezakládá nárok na snížení či vrácení daně.

Související ustanovení:

§ 103 – cena pro konečného spotřebitele

§ 111a

Zákaz nákupu za cenu nižší než cena pro konečného spotřebitele

Konečný spotřebitel nesmí nakupovat cigarety za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce, nestanoví-li tento zákon jinak.

K § 111a

1. Kromě toho, že v souladu s § 110 nesmí prodejce prodávat konečnému spotřebiteli za cenu nižší než cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce, stanoví tento paragraf zákaz pro konečného spotřebitele nakupovat za cenu nižší než cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce.

2. Text komentovaného paragrafu ve znění platném do 31. prosince 2012 obsahoval výjimku z tohoto zákazu pro případy bezplatného nabytí cigaret jako zkušebních vzorků. Vzhledem k tomu, že bezúplatné nabytí nelze zahrnout pod pojem koupě, a bezúplatné nabytí nemůže tudíž plnit funkci výjimky z koupě, byla tato výjimka k 1. lednu 2013 zrušena.

Související ustanovení:

§ 103 – cena pro konečného spotřebitele

§ 112

Zákaz prodeje za cenu vyšší než cena pro konečného spotřebitele

Prodejce nesmí prodávat cigarety konečnému spotřebiteli za cenu vyšší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce. Pokud prodejce prodá cigarety za cenu vyšší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce, vzniká povinnost přiznat a zaplatit daň ve výši součinu procentní části sazby daně podle § 104 odst. 1 a rozdílu ceny, za kterou byly cigarety prodány, a ceny uvedené na tabákové nálepce.

K § 112

1. V souladu s tímto ustanovením nesmí být prodejní cena konečnému spotřebiteli vyšší než cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce (viz komentář k § 103).

2. Novelou účinnou od 1. května 2011 bylo do tohoto paragrafu přeneseno ustanovení týkající se způsobu výpočtu daňové povinnosti v případě prodeje cigaret za cenu vyšší, než je cena pro konečného spotřebitele (doplněn nový odst. 2). V případě, že cena je vyšší, daňová povinnost se zjistí tak, že rozdíl mezi prodejní cenou a cenou pro konečného spotřebitele uvedenou na tabákové nálepce se vynásobí procentní částí sazby daně pro cigarety.

Související ustanovení:

§ 103 – cena pro konečného spotřebitele

§ 113

Zvláštní ustanovení

Tabákové výrobky nesmí být výhrou v loterii nebo v podobné sázkové hře.62)

62) Zákon č. 202/1990 Sb., o loteriích a jiných podobných hrách, ve znění pozdějších předpisů.

K § 113

1. Žádné tabákové výrobky nesmí být výhrou v loterii nebo podobné sázkové hře.

Související ustanovení:

§ 101 – předmět daně z tabákových výrobků

Související předpisy:

zákon č. 202/1990 Sb., o loteriích a jiných podobných hrách

§ 114

Značení tabákovými nálepkami

(1) zrušen

(2) Tabákové výrobky vyrobené na daňovém území České republiky, na daňové území České republiky dovezené nebo na daňové území České republiky dopravené z jiného členského státu musí být značeny tabákovou nálepkou62a), pokud nejsou dopravovány v režimu podmíněného osvobození od daně s následným umístěním v daňovém skladu nebo pokud není v odstavci 6 nebo 7 stanoveno jinak.

(3) Značit tabákové výrobky tabákovými nálepkami je povinen výrobce, oprávněný příjemce nebo dovozce tabákových výrobků nebo dodavatel se sídlem mimo daňové území České republiky.

(4) Tabákové výrobky značené poškozenou tabákovou nálepkou nebo značené jiným způsobem, než je stanoveno, se považují za neznačené. Tabákové nálepky zeslabené naseknutím se nepovažují za poškozené.

(5) zrušen

(6) Tabákovou nálepkou nesmí být značeny tabákové výrobky, které

a) jsou určeny pro vývoz, nebo

b) jsou určeny pro dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně do jiného členského státu.

(7) Tabákovou nálepkou nemusí být značeny tabákové výrobky, které pokud jsou osvobozeny od daně podle § 11 odst. 1 nebo § 105, nebo pokud jsou dovezeny na daňové území České republiky nebo dopraveny z jiného členského státu na daňové území České republiky pro osobní spotřebu (§ 32 odst. 4).

62a) Vyhláška č. 467/2003 Sb., o používání tabákových nálepek při značení tabákových výrobků.

K § 114

1. Tento paragraf stanoví postup pro značení tabákových výrobků tabákovými nálepkami.

K odst. 2, 6 a 7

2. Tabákovou nálepkou musí být označeny veškeré tabákové výrobky, které jsou:

a) vyrobeny na daňovém území České republiky,

b) na daňové území České republiky dovezené ze třetí země,

c) na daňové území České republiky dopravené z jiného členského státu.

3. Tabákovou nálepkou nesmí/nemusí být označeny:

a) tabákové výrobky dopravované na daňové území České republiky v režimu podmíněného osvobození od daně s následným umístěním v daňovém skladu,

b) tabákové výrobky určené pro vývoz,

c) tabákové výrobky určené pro dopravu v režimu podmíněného osvobození do jiného členského státu,

d) tabákové výrobky dovezené na daňové území České republiky nebo dopravené z jiného členského státu pro osobní spotřebu (viz komentář k § 32 odst. 4),

e) tabákové výrobky dovezené na daňové území České republiky v osobních zavazadlech cestujících, na které se vztahuje osvobození od daně vymezené v § 11 odst. 1.

K odst. 3

4. Tabákové výrobky vyrobené na daňovém území České republiky musí tabákovými nálepkami značit výrobce.

5. Tabákové výrobky dovezené na daňové území České republiky z třetí země musí tabákovými nálepkami značit dovozce nebo dodavatel se sídlem mimo daňové území České republiky. Tabákové výrobky dopravené na daňové území České republiky z jiného členského státu musí tabákovými nálepkami značit dodavatel se sídlem mimo daňové území České republiky. Novela zákona účinná od 1. května 2011 rozšířila okruh těchto osob i o oprávněného příjemce.

K odst. 4

6. Za tabákové výrobky neznačené tabákovou nálepkou se považují tabákové výrobky značené poškozenou tabákovou nálepkou nebo jiným způsobem, než je stanoveno. Za poškozené tabákové nálepky se nepovažují tabákové nálepky zeslabené seknutím.

7. Jak uvádí Tomáš Hájíček3), výsledkem jednoho sporu mezi daňovým subjektem a celními orgány týkajícího se značení tabákových výrobků tabákovými nálepkami (zahraniční výrobce nesprávně označil jednotkové balení doutníků o 5 kusech tabákovou nálepkou s údajem o 10 kusech doutníků v balení) bylo vyjádření Generálního ředitelství cel, které vyhovělo odvolání daňového subjektu, když konstatovalo: „Odvolací orgán se za této situace domnívá, že o předmětných tabákových výrobcích nelze s ohledem na smysl a cíl právní úpravy značení tabákových výrobků hovořit jako o neznačených tabákových výrobcích, protože bylo jednoznačně prokázáno, že spotřební daň byla z těchto tabákových výrobků zaplacena. Je skutečností, že počet kusů v balení byl poloviční oproti údajům na tabákových nálepkách, což se v daném případě jeví jako formální vada, která nijak neohrožuje zájem společnosti vybrat spotřební daň z tabákových výrobků. Tvrdit za této situace, že předmětné tabákové výrobky jsou neznačenými (nezdaněnými) tabákovými výrobky (značenými jinak než je stanoveno) a jako s neznačenými (nezdaněnými) tabákovými výrobky s nimi naložit (vyslovit propadnutí bez náhrady) je nutné považovat za příliš dogmatickou a formalistickou interpretaci zákona o SPD popírající smysl správního trestání představující intenzivní zásah do vlastnického práva odvolatele chráněný Listinou základních práv a svobod, která je součástí ústavního pořádku ČR. Skladování tabákových výrobků, které byly přísně formálním výkladem považovány za neznačené, za situace, kdy bylo spolehlivě prokázáno, že jde o zdaněné tabákové výrobky, nemůže být považováno za jednání, které ohrožuje nebo dokonce porušuje zájem společnosti na výběru spotřební daně. Vyslovit za této situace propadnutí tabákových výrobků by bylo zásahem do vlastnických práv odvolatele, který spotřební daň prokazatelně uhradil.“

Související ustanovení:

§ 101 – předmět daně z tabákových výrobků, § 107 – jednotkové balení, § 118 – objednání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – změny sazby daně u cigaret, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 122 – vracení tabákových nálepek, § 135e – přestupky proti nakládání s tabákovými výrobků, § 135zk – správní delikty proti značení tabákovými nálepkami, § 135zl – správní delikty proti značení a použití tabákových nálepek, § 135zzc – propadnutí lihovin a tabákových výrobků

Související předpisy:

vyhláška č. 467/2003 Sb.

Literatura:

Hájíček, T. Povinnost značení tabákových výrobků tabákovými nálepkami. Daňový expert, 2010, č. 1.

§ 115

Porušení povinností při značení tabákových výrobků

(1) Zjistí-li správce daně, že byla porušena povinnost při značení tabákových výrobků, sdělí tuto skutečnost bezodkladně jiným orgánům příslušným k prověřování plnění povinností při značení tabákových výrobků.

(2) Zjistí-li orgán Finanční správy České republiky nebo orgán Celní správy České republiky, že byla porušena povinnost při značení tabákových výrobků,

a) postupuje podle daňového řádu a

b) sdělí tuto skutečnost bezodkladně správci daně a obecnímu živnostenskému úřadu.

(3) Zjistí-li správce daně nebo jiný příslušný orgán neznačené tabákové výrobky, zajistí je, přičemž bez zbytečného odkladu předá rozhodnutí o zajištění neznačených tabákových výrobků jejich držiteli. Nelze-li rozhodnutí o zajištění neznačených tabákových výrobků takto doručit, zakládá se toto rozhodnutí jako nedoručitelné ve spise.

K § 115

1. Odstavec 1 upravuje pouze bezodkladnou oznamovací povinnost správce daně vůči všem orgánům příslušným k prověřování plnění povinností při značení tabákových výrobků v případě, že zjistí, že došlo k porušení povinností při značení tabákových výrobků (ve znění účinném od 1. ledna 2013, do 30. listopadu 2013 se tato oznamovací povinnost vztahovala pouze na živnostenský úřad).

2. Odstavec 2 obsahuje úpravu postavení orgánů Finanční správy České republiky a orgánů Celní správy České republiky pro případy, že tyto orgány v rámci své vyhledávací činnosti, místního šetření nebo daňové kontroly týkající se jejich činnosti či jimi spravovaných daní, zjistí porušení povinností při značení tabákových výrobků.

3. Tyto orgány jsou povinny postupovat podle daňového řádu, i kdyby neznačené tabákové výrobky zjistil orgán Celní správy České republiky při své činnosti, která se netýká spotřebních daní. Zároveň jsou povinny bezodkladně informovat o zjištěné skutečnosti správce daně a obecní živnostenské úřady, které na základě tohoto oznámení budou jednat v rámci svých pravomocí. Orgánům, které zjistí porušení povinností při značení tabákových výrobků, tak z odst. 2 vyplývá „oznamovací povinnost“, nikoli však povinnost doměřit daň (to zajistí správce daně, který má být bezodkladně informován).

4. Zároveň však odst. 3 stanoví nejenom správci daně, ale též orgánům Finanční správy České republiky a orgánům Celní správy České republiky uvedeným v odst. 2 povinnost zajistit tabákové výrobky, u nichž nebyly splněny zákonem stanovené povinnosti při značení tabákových výrobků (viz též komentář k § 118c a 122a).

5. Ustanovení upravující působnost ostatních orgánů, které podle úpravy platné do 31. prosince 2012 mohly kontrolovat značení tabákových výrobků, bylo přesunuto do zákonů upravujících působnost těchto orgánů, a to včetně povinnosti informovat obecní živnostenský úřad a správce daně.

Související ustanovení:

§ 101 – předmět daně z tabákových výrobků, § 114 – značení tabákovými nálepkami

Související předpisy:

daňový řád

§ 116

Daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně

(1) Objednávka tabákových nálepek plní funkci daňového přiznání s výjimkou tabákových výrobků, u kterých vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit podle § 9 odst. 3 písm. e), § 9 odst. 3 písm. f) nebo § 101a.

(2) Daň je zaplacena použitím tabákové nálepky. Tabákové nálepky musí být použity v okamžiku, kdy vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit.

(3) Tabákové výrobky lze značit tabákovými nálepkami pouze v daňovém skladu nebo mimo daňové území České republiky.

(4) Použitím tabákové nálepky se rozumí umístění tabákové nálepky na jednotkovém balení a pod průhledný přebal, pokud se tento používá, tak, aby při otevření jednotkového balení došlo k jejímu poškození.

K § 116

1. V návaznosti na povinnost značit tabákové výrobky tabákovými nálepkami (viz komentář k § 114) stanoví tento paragraf odlišný způsob podávání daňových přiznání a plateb daně u většiny tabákových výrobků.

K odst. 1

2. Funkci daňového přiznání ke spotřební dani z tabákových výrobků plní objednávka tabákových nálepek (viz komentář k § 118).

3. Daňové přiznání ke spotřební dani z tabákových výrobků ve smyslu § 18 musí plátce podat pouze v následujících případech:

a) povinnost přiznat daň vznikla osobě skladující nebo dopravující vybrané výrobky, která neprokázala, že se jedná o vybrané výrobky pro osobní spotřebu a že se jedná o již zdaněné vybrané výrobky nebo o výrobky oprávněně nabyté bez daně,

b) povinnost přiznat daň vznikla osobě uvádějící vybrané výrobky do volného daňového oběhu, která neprokázala, že se jedná o již zdaněné vybrané výrobky nebo o výrobky oprávněně nabyté bez daně,

c) povinnost přiznat daň vznikla z důvodu porušení režimu podmíněného osvobození od daně,

d) povinnost přiznat daň vznikla z důvodu prodeje cigaret konečnému spotřebiteli za cenu vyšší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce.

K odst. 2 a 4

4. V případech, kdy funkci daňového přiznání plní objednávka tabákových nálepek, je daň zaplacena jejich použitím, tj. umístěním tabákové nálepky na jednotkovém balení. Jestliže se jednotkové balení umísťuje do průhledného obalu, musí být tabáková nálepka umístěna pod průhledný obal tak, aby při otevření balení došlo k poškození.

5. K umístění tabákové nálepky na jednotkové balení musí dojít v okamžiku vzniku povinnosti přiznat a zaplatit daň. Povinnost přiznat a zaplatit daň obecně vzniká okamžikem uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu (viz komentář k § 9), v případě výroby tabákových výrobků v daňovém skladu to tak bude „obecně“ okamžik, kdy jsou tabákové výrobky „vyskladněny“ fyzicky z daňového skladu a uvedeny do volného daňového oběhu. Nálepky tak musí být použity nejpozději k tomuto datu.

K odst. 3

6. Značení tabákovými nálepkami lze provádět na daňovém území České republiky pouze v daňovém skladu. To se týká jak tabákových výrobků vyrobených na daňovém území České republiky, tak tabákových výrobků dovezených nebo dopravených z jiných členských států. Do 31. prosince 2012 obsahoval tento odstavec ustanovení, dle kterého muselo značení tabákovými nálepkami probíhat pouze v tom konkrétním daňovém skladu, pro který byly tabákové nálepky odebrány. Novela účinná k 1. lednu 2013 tuto povinnost zrušila a odběratel tabákových nálepek se může rozhodnout, ve kterém daňovém skladu budou použity, popřípadě, že budou využity mimo území České republiky.

7. Značení tabákovými nálepkami lze rovněž provádět mimo daňové území České republiky, tato možnost připadá do úvahy především u tabákových výrobků dovážených z třetích zemí nebo dopravovaných z jiných členských států.

Související ustanovení:

§ 9 odst. 3 písm. e) a f) – vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 19 – podmíněné osvobození od daně, § 101 – předmět daně z tabákových výrobků, § 101a – vznik povinnosti daň z tabákových výrobků přiznat a zaplatit, § 114 – značení tabákovými nálepkami, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek

§ 116a

Zajištění daně z tabákových výrobků

(1) Pokud provozovatel daňového skladu provozuje pouze jeden daňový sklad, zajištění daně poskytnuté složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně činí nejvýše 50 000 000 Kč.

(2) Pokud provozovatel daňového skladu provozuje více než jeden daňový sklad, zajištění daně poskytnuté složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený správcem daně činí, bez ohledu na to, kolik daňových skladů provozuje, nejvýše 100 000 000 Kč.

K § 116a

1. Obecné podmínky pro získání povolení a pro jeho existenci jsou uvedeny v § 43a až 43q. Speciální podmínky pro povolení k provozování daňového skladu jsou specifikovány v § 19a až 20. Toto ustanovení stanoví maximální hodnotu zajištění na jeden daňový sklad, jestliže je daň zajištěna složením finančních prostředků na stanovený depozitní účet správce daně. Tento limit nelze tedy využít při jiných formách zajištění daně (viz komentář k § 21).

2. V případě, že jedna osoba provozuje více oddělených daňových skladů, je stanovena maximální hodnota zajištění daně, které pokrývá všechny daňové sklady daného provozovatele bez ohledu na jejich počet.

Související ustanovení:

§ 19 – podmíněné osvobození od daně, § 19a – provozování daňového skladu, § 19b – další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 20 – zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední, § 20a – způsoby zajištění daně, § 20b – zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele

§ 117

zrušen

K § 117

1. Toto ustanovení bylo k 1. lednu 2015 zrušeno v souvislosti se změnou koncepce povolovacích řízení. Obecné podmínky pro získání povolení a pro jeho existenci jsou uvedeny v § 43a až 43q. V souladu s § 43b se návrh na vydání povolení podává jen na tiskopisu vydaném Ministerstvem financí České republiky, takže povinné náležitosti návrhu na vydání povolení jsou stanoveny formulářem.

§ 118

Objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek

(1) zrušen

(2) Nákup tabákových nálepek od jejich výrobce, jejich přepravu od výrobce tabákových nálepek k pověřenému správci daně a jejich odběr na daňovém území České republiky výrobcem, oprávněným příjemcem nebo dovozcem zajišťuje pověřený správce daně, který zároveň prověřuje přepravu, uložení a užití tabákových nálepek u výrobce nebo dovozce.

(3) Výrobce nebo dovozce se sídlem, popřípadě místem pobytu v jiném státě, může pověřit osobu se sídlem, organizační složkou svého obchodního závodu, popřípadě místem pobytu na daňovém území České republiky, která je oprávněna dopravovat tabákové výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně z jiného státu, k odběru tabákových nálepek. U tabákových nálepek pro cigarety může být touto pověřenou osobou pouze osoba, která byla stejným výrobcem nebo dovozcem zároveň pověřena k podání návrhu na stanovení ceny pro konečného spotřebitele (§ 103 odst. 2). Nákup a přepravu tabákových nálepek od jejich výrobce k pověřenému správci daně, jejich odběr na daňovém území České republiky osobou pověřenou k odběru tabákových nálepek a prověření přepravy, uložení a užití tabákových nálepek u této osoby zajišťuje pověřený správce daně.

(4) Výrobce, oprávněný příjemce, dovozce nebo osoba pověřená k odběru tabákových nálepek podle odstavce 3 (dále jen „odběratel“) jsou povinni si v objednávce sami vypočítat hodnotu odpovídající výši daňové povinnosti objednaných tabákových nálepek.

(5) Odběratel je povinen objednávat a odebírat tabákové nálepky výhradně u pověřeného správce daně.

(6) Pokud odběratel neodebere objednané tabákové nálepky do 75 dní ode dne doručení objednávky, pověřený správce daně za účasti pověřené úřední osoby nejblíže nadřízeného správce daně neodebrané tabákové nálepky zničí a sepíše o tom protokol. Odběratel je povinen nahradit náklady spojené s výrobou a zničením těchto tabákových nálepek.

(7) Výrobce tabákových nálepek smí prodávat tabákové nálepky výhradně pověřenému správci daně.

(8) zrušen

(9) Odběratel nesmí obdržené tabákové nálepky prodat nebo jakýmkoliv způsobem bezúplatně předat jiným fyzickým nebo právnickým osobám s výjimkou pověřeného správce daně. Toto ustanovení se nevztahuje na případ, kdy tabákové nálepky jsou předány výrobcům nebo dodavatelům tabákových výrobků v jiném členském státě nebo ve třetí zemi za účelem označení tabákových výrobků pro uvedení do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky.

(10) Odběratel je povinen uhradit cenu tabákových nálepek. Přepravu tabákových nálepek od pověřeného správce daně k odběrateli a jejich uložení a užití u odběratele zajišťuje tento odběratel na své vlastní náklady.

(11) Tabákové nálepky musí být objednány

a) dva týdny před odběrem v obvyklých případech, nebo

b) nejméně šest týdnů před prvním odběrem tabákových nálepek nového vzoru.

(12) Pokud se změní vzor tabákové nálepky, lze objednat tabákové nálepky starého vzoru nejpozději šest týdnů před účinností změny vzoru tabákové nálepky s uvedením termínů odběru. Tabákové nálepky lze odebrat nejdříve dva týdny po doručení objednávky pověřenému správci daně.

K § 118

1. Toto ustanovení vymezuje postup objednání tabákových nálepek, jejich dopravu mezi výrobcem tabákových nálepek, pověřeným správcem daně (Celním úřadem pro Středočeský kraj) a výrobci tabákových výrobků, jejich dovozci nebo dodavateli z jiných členských států. Tento paragraf zavádí legislativní zkratku „odběratel“.

2. Objednávka tabákových výrobků plní funkci daňového přiznání. Vzor tiskopisu je obsažen v příloze č. 3 vyhlášky č. 467/2003 Sb.

K odst. 1 až 8 a 10

3. Výrobci, dovozci nebo dodavatelé z jiného členského státu, kteří jsou povinni značit tabákové výrobky tabákovými nálepkami, jsou povinni si tabákové nálepky objednat u pověřeného správce daně. Zároveň výrobce tabákových nálepek je povinen prodat tabákové nálepky rovněž jen tomuto správci daně. Porušení těchto povinností je považováno za celní delikt ve smyslu § 135zm a 135zo.

4. Výrobce nebo dovozce z jiného členského státu mohou o odběr tabákových nálepek požádat sami nebo mohou k odběru tabákových nálepek pověřit osobu, která splňuje následující požadavky:

a) tato osoba má sídlo, popř. organizační složku (či místo pobytu v případě fyzické osoby) na daňovém území České republiky,

b) tato osoba je oprávněna dopravovat tabákové výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně z jiného členského státu.

5. V případě tabákových nálepek pro cigarety může být touto pověřenou osobou pouze osoba zároveň pověřená k podání návrhu na stanovení ceny pro konečného spotřebitele (viz komentář k § 103 odst. 2).

6. Odběratelé jsou povinni si sami v objednávce tabákových výrobků spočítat hodnotu požadovaných tabákových nálepek. Hodnotu tabákových nálepek je povinen uhradit při jejich odběru. Jestliže odběratel neodebere již objednané tabákové nálepky, musí uhradit náklady spojení s jejich výrobou, prodejem a likvidací. Novela účinná od 1. května 2011 zavedla nově 60denní lhůtu pro odběr tabákových nálepek, po jejímž marném uplynutí vzniká odběrateli povinnost uhradit výše uvedené náklady. Novela účinná k 1. lednu 2013 tuto lhůtu pro odběr tabákových nálepek prodloužila na 75 dnů.

7. Vzor, rozměry, umístění tabákové nálepky a podmínky distribuce jsou upřesněny v § 2 a 4 vyhlášky č. 467/2003 Sb.

K odst. 9

8. Odběratel může odebrané tabákové nálepky předat pouze pověřenému celnímu úřadu (viz komentář k § 122). Tato povinnost neplatí pro předání tabákových nálepek výrobci nebo dodavateli tabákových výrobků z jiných členských států či třetích zemí, kterým byly tabákové nálepky vydány pro označení tabákových výrobků určených pro uvedení do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky.

K odst. 11

9. Tento odstavec stanoví lhůty, ve kterých musí být s předstihem tabákové nálepky objednány.

K odst. 12 až 14

10. Tato ustanovení byla k 1. lednu 2015 zrušena, jelikož byla přesunuta a upravena do nových samostatných paragrafů 118a až 118c. Následný odstavec 15 byl odpovídajícím způsobem přečíslován.

K odst. 12

11. I v případě změny vzoru tabákové nálepky lze „staré“ nálepky objednat nejpozději 6 týdnů před dnem, ke kterému nabývá účinnosti změna vzoru tabákové nálepky. Tyto tabákové nálepky lze odebrat nejdříve 2 týdny po jejich objednání.

Související ustanovení:

§ 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 120 – zástavní právo, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 122 – vracení tabákových nálepek, § 135zm – správní delikt proti objednání, odběru a distribuci tabákových nálepek, § 135zn – správní delikty proti evidenci a inventuře tabákových nálepek, § 135 zo – správní delikty proti vracení tabákových nálepek

Související předpisy:

vyhláška č. 467/2003 Sb.

§ 118a

Objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně

(1) V případě změny sazby daně lze tabákovou nálepku odpovídající sazbě daně bezprostředně předcházející nové sazbě daně objednat s uvedením termínů odběru nejpozději 6 týdnů přede dnem nabytí účinnosti nové sazby daně.

(2) Tabákovou nálepku podle odstavce 1 lze odebrat nejdříve 2 týdny po doručení objednávky pověřenému správci daně.

(3) Tabákový výrobek s tabákovou nálepkou odpovídající sazbě daně bezprostředně předcházející nové sazbě daně lze uvést do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky nejpozději přede dnem nabytí účinnosti nové sazby daně.

K § 118a

1. Tento paragraf byl společně s § 118b a 118c doplněn do zákona k 1. lednu 2015 a nahrazují a doplňují ustanovení § 118 odst. 12 až 14, které byly k tomuto datu zrušeny.

2. Jestliže má dojít ke změně platné sazby daně, mohou být tabákové nálepky obsahující dosavadní sazbu daně objednány nejpozději 6 týdnů před dnem, ke kterému nabývá účinnosti nová sazba daně. Tyto tabákové nálepky lze odebrat nejdříve 2 týdny po jejich objednání. Tabákové výrobky značené tabákovými nálepkami obsahující tuto současnou sazbu musí být uvedeny do volného daňového oběhu nejpozději do dne nabytí účinnosti nové sazby daně, tj. jestliže nová sazba má nabýt účinnosti 1. ledna příštího kalendářního roku, mohou být takto značené vybrané výrobky uvedeny do volného daňového oběhu nejpozději 31. prosince stávajícího kalendářního roku.

3. Od uvedení do volného daňového oběhu je nutno odlišit prodej jednotkových balení cigaret ve volném daňovém oběhu. Tyto vybrané výrobky mohou být prodávány konečným spotřebitelům i po tomto datu, maximálně však po dobu 3 měsíců (viz komentář k § 118c). U zbylých cigaret je odběratel oprávněn za podmínek stanovených v § 22a zažádat o vrácení hodnoty tabákových nálepek (viz komentář k § 122a).

Související ustanovení:

§ 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 120 – zástavní právo, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 122 – vracení tabákových nálepek, § 122a – nárok na vrácení hodnoty tabákových nálepek v případě změny sazby daně u cigaret, § 135zm – správní delikt proti objednání, odběru a distribuci tabákových nálepek, § 135zn – správní delikty proti evidenci a inventuře tabákových nálepek, § 135zo – správní delikty proti vracení tabákových nálepek

Související předpisy:

vyhláška č. 467/2003 Sb.

§ 118b

Objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně

(1) V případě změny sazby daně musí být tabáková nálepka odpovídající nové sazbě daně objednána nejméně 6 týdnů před jejím prvním odběrem.

(2) Tabákovou nálepku podle odstavce 1 lze odebrat nejdříve 6 týdnů přede dnem nabytí účinnosti nové sazby daně.

(3) Tabákový výrobek s tabákovou nálepkou odpovídající nové sazbě daně lze uvést do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky ode dne nabytí účinnosti nové sazby daně.

K § 118b

1. Tento paragraf byl společně s § 118a a 118c doplněn do zákona k 1. lednu 2015 a nahrazují a doplňují ustanovení § 118 odst. 12 až 14, které byly k tomuto datu zrušeny.

2. Šestitýdenní lhůta platí rovněž pro odběr tabákových nálepek nového vzoru, jestliže dochází ke změně sazby daně. Zároveň je stanovena lhůta, že tabákové nálepky obsahující novou sazbu daně lze odebrat nejdříve 6 týdnů před dnem, ke kterému nabývá účinnosti nová sazba daně. Tabákové výrobky značené tabákovými nálepkami obsahujícími novou současnou sazbu mohou být uvedeny do volného daňového oběhu nejdříve dnem nabytí účinnosti nové sazby daně.

Související ustanovení:

§ 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 120 – zástavní právo, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 122 – vracení tabákových nálepek, § 122a – nárok na vrácení hodnoty tabákových nálepek v případě změny sazby daně u cigaret, § 135zm – správní delikt proti objednání, odběru a distribuci tabákových nálepek, § 135zn – správní delikty proti evidenci a inventuře tabákových nálepek, § 135zo – správní delikty proti vracení tabákových nálepek

Související předpisy:

vyhláška č. 467/2003 Sb.

§ 118c

Prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně

(1) Jednotkové balení cigaret určené k přímé spotřebě s tabákovou nálepkou odpovídající jiné než nové sazbě daně nakoupené za účelem dalšího prodeje nelze ode dne nabytí účinnosti nové sazby daně prodávat.

(2) Jednotkové balení cigaret určené k přímé spotřebě s tabákovou nálepkou odpovídající sazbě daně bezprostředně předcházející nové sazbě daně nakoupené za účelem dalšího prodeje nelze prodávat po uplynutí posledního dne druhého kalendářního měsíce následujícího po měsíci, v němž nabyla účinnosti nová sazba daně.

(3) Jednotkové balení cigaret, které nelze podle odstavce 1 nebo 2 prodávat, se považuje za neznačený tabákový výrobek.

K § 118c

1. Tento paragraf byl společně s § 118a a 118b doplněn do zákona k 1. lednu 2015. Zatímco paragrafy 118a a 118b nahrazují a doplňují § 118 odst. 12 až 14, které byly k tomuto datu zrušeny, ustanovení komentovaného paragrafu omezuje prodej cigaret se „starou“ tabákovou nálepkou. Je nutno mít na paměti, že zde uvedená omezení pro prodej vybraných výrobků se „starou“ spotřební daní se vztahuje (na rozdíl od předcházejících ustanovení) pouze na jednotkové balení cigaret.

2. V souladu s ustanovením § 118c odst. 2 jednotková balení cigaret určená k přímé spotřebě a označená tabákovou nálepkou s písmenem „O“ bylo možno prodávat do 28. února 2015. Po tomto datu jsou balení cigaret označená tabákovou nálepkou s písmenem „O“ považována za neznačený tabákový výrobek, ledaže by byly splněny podmínky uvedené v § 122a odst. 1 (viz komentář k tomuto ustanovení). Při splnění tam uvedených podmínek nelze tato balení cigaret po 28. únoru 2015 již dále prodávat, ale za neznačené tabákové výrobky budou považovány až od 1. května 2015.

3. Na jednotková balení cigaret určená k přímé spotřebě a označená tabákovou nálepkou s písmeny „A“ až „N“ se dle přechodných ustanovení k novele nevztahuje § 118c, a tak mohou být prodávány i nadále bez časového omezení (bez existence přechodných ustanovení by je nebylo možné prodávat počínaje 1. prosincem 2014).

Související ustanovení:

§ 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 120 – zástavní právo, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 122 – vracení tabákových nálepek, § 122a – nárok na vrácení hodnoty tabákových nálepek v případě změny sazby daně u cigaret, § 135zm – správní delikt proti objednání, odběru a distribuci tabákových nálepek, § 135zn – správní delikty proti evidenci a inventuře tabákových nálepek, § 135zo – správní delikty proti vracení tabákových nálepek

Související předpisy:

vyhláška č. 467/2003 Sb.

§ 119

Hodnota tabákové nálepky

(1) Povinnost uhradit hodnotu tabákové nálepky vzniká odběrem těchto nálepek. Hodnota tabákových nálepek odpovídá výši daňové povinnosti tabákového výrobku za jednotkové balení určené k přímé spotřebě.

(2) Hodnotu tabákových nálepek je odběratel povinen uhradit do 60 dní ode dne jejich odebrání od pověřeného správce daně.

(3) zrušen

(4) Odběratel je povinen poskytnout zajištění hodnoty tabákových nálepek objednaných u pověřeného správce daně, pokud není hodnota tabákových nálepek uhrazena již při jejich odběru. Zajištění se poskytuje

a) finanční zárukou vystavenou ve prospěch pověřeného správce daně, kterou tento správce daně přijal,

b) složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet pro zajištění daně zřízený pověřeným správcem daně, přičemž po dobu zajištění daně nevzniká nárok na úrok z částky složené na depozitním účtu pro zajištění daně zřízeném celním úřadem, nebo

c) pojištěním záruky poskytnutým pojišťovnou, pokud tento způsob zajištění povolí pověřený správce daně; na pojištění záruky se přiměřeně použije § 21 odst. 2 až 6.

(5) Odběrateli tabákových nálepek, který předloží doklad o tom, že byla uhrazena hodnota tabákových nálepek odebraných pro tabákové výrobky na daňovém území České republiky, vzniká nárok na vrácení této hodnoty tabákových nálepek za podmínek, že

a) během dopravy těchto značených tabákových výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně došlo k porušení režimu podmíněného osvobození od daně (§ 28 odst. 1) v jiném členském státě a v tomto členském státě byla daň za tyto tabákové výrobky zaplacena; hodnota použitých tabákových nálepek se vrátí nejpozději do 60 kalendářních dnů po předložení dokladu o zaplacení daně v jiném členském státě, nebo

b) během dopravy těchto značených tabákových výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně došlo ke ztrátě nebo znehodnocení těchto tabákových výrobků prokazatelně v důsledku nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení; hodnota použitých tabákových nálepek se vrátí nejpozději do 60 kalendářních dnů po zúčtování takové ztráty nebo takového znehodnocení tabákových výrobků a po prokázání, že ke ztrátě nebo znehodnocení tabákových výrobků došlo v důsledku nepředvídatelné ztráty nebo znehodnocení.

K § 119

1. Tento paragraf jednak vymezuje hodnotu tabákové nálepky a rovněž podmínky pro její úhradu.

2. Hodnota tabákové nálepky se rovná výši daňové povinnosti tabákových výrobků obsažených v jednotkovém balení určeném k přímé spotřebě.

3. Hodnotu tabákové nálepky musí odběratel uhradit nejpozději ve lhůtě 60 dnů ode dne odebrání tabákových nálepek. Jestliže není hodnota tabákových nálepek uhrazena k okamžiku jejich odběru, musí odběratel poskytnout zajištění hodnoty odebraných tabákových nálepek.

4. Odběratel může požádat o vrácení hodnoty odebraných tabákových nálepek v následujících případech:

a) hodnota odebraných tabákových nálepek byla uhrazena a

b) došlo k porušení režimu podmíněného osvobození od daně v průběhu dopravy vybraných výrobků v jiném členském státě a v tomto státě byla zaplacena daň nebo

c) v průběhu dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně došlo k jejich ztrátě nebo znehodnocení v důsledku prokazatelně nepředvídatelné a neodvratitelné události.

5. V obou případech má být daň vrácena ve lhůtě 60 dnů. V prvním případě počíná tato lhůta běžet ode dne předložení dokladu o zaplacení daně v jiném členském státě, ve druhém případě ode dne zúčtování ztráty a prokázání, že ke ztrátě nebo znehodnocení došlo v důsledku prokazatelně nepředvídatelné a neodvratitelné události.

Související ustanovení:

§ 3 písm. s) – nepředvídatelná ztráta nebo znehodnocení, § 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 120 – zástavní právo, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 122 – vracení tabákových nálepek, § 122a – nárok na vrácení hodnoty tabákových nálepek v případě změny sazby daně u cigaret

§ 120

Zástavní právo

K zajištění úhrady hodnoty tabákových nálepek vzniká na základě tohoto zákona zástavní právo k odebraným tabákovým nálepkám dosud nepoužitým na jednotkovém balení.

K § 120

1. V případě, že hodnota tabákových nálepek není uhrazena při jejich odběru, vzniká k odebraným tabákovým nálepkám, které ještě nebyly použity na jednotkové balení, zástavní právo ve smyslu § 1309 až 1394 obč. zák.

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 122 – vracení tabákových nálepek, § 122a – nárok na vrácení hodnoty tabákových nálepek v případě změny sazby daně u cigaret

Související předpisy:

§ 1309 až 1394 obč. zák.

§ 121

Evidence a inventura tabákových nálepek

(1) Odběratel je povinen vést evidenci odebraných, použitých a vrácených tabákových nálepek a uchovávat evidenci a doklady, na jejichž základě byly zápisy v evidenci provedeny, po dobu deseti let od konce kalendářního roku, ve kterém byly tyto doklady vystaveny.

(2) Odběratel je povinen provést inventuru tabákových nálepek za každý kalendářní rok. Dále je povinen nejpozději do 31. ledna každého kalendářního roku oznámit pověřenému správci daně výsledek inventury tabákových nálepek za předchozí kalendářní rok. Pověřený správce daně zašle souhrnné údaje o výsledcích inventur za všechny odběratele Ministerstvu financí nejpozději do 15. února každého kalendářního roku.

K § 121

1. Odběratel tabákových nálepek musí vést evidenci odebraných, použitých a vrácených tabákových nálepek. V souvislosti se zavedením konceptu váženého cenového průměru novelou účinnou od 1. května 2011 (viz komentář k § 103) došlo k úpravě povinnosti odběratelů provádět inventuru tabákových nálepek pravidelně za každý kalendářní rok k 31. prosinci. Nově je také upravena lhůta pro oznámení výsledků provedené inventury pověřenému celnímu úřadu do 31. ledna. Vážený cenový průměr bude vypočten Ministerstvem financí České republiky na základě údajů zaslaných pověřeným celním úřadem do 15. února.

2. Evidenci odebraných, použitých a vrácených tabákových nálepek spolu s doklady, které slouží jako podklady pro tuto evidenci, musí odběratel tabákových nálepek uchovávat po dobu 10 let od konce kalendářního roku, ve kterém byly doklady vystaveny.

3. Vzor tiskopisu pro evidenci tabákových výrobků je obsažen v příloze č. 4 vyhlášky č. 467/2003 Sb.

4. Novela účinná k 1. lednu 2013 zpřesnila nadpis tohoto paragrafu, jelikož ten obsahoval pojem „kontrola“, přestože tento paragraf upravuje „pouze: evidenci tabákových nálepek a jejich inventuru“.

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 120 – zástavní právo, § 122 – vracení tabákových nálepek, § 122a – nárok na vrácení hodnoty tabákových nálepek v případě změny sazby daně u cigaret, § 135zn – správní delikty proti evidenci a inventuře tabákových nálepek

Související předpisy:

vyhláška č. 467/2003 Sb.

§ 122

Vracení tabákových nálepek

(1) Odběratel může vrátit pověřenému správci daně poškozené nebo znečištěné tabákové nálepky, pokud prokáže, že jde o tabákové nálepky nabyté v souladu s tímto zákonem. U poškozených tabákových nálepek musí jejich nepoškozená část činit alespoň 60 % celkové plochy tabákové nálepky. Je-li poškozená tabáková nálepka složena z více částí, musí být zřejmé, že jednotlivé části patří k sobě. U poškozených a znečištěných tabákových nálepek pro cigarety musí být výše ceny pro konečného spotřebitele a počet kusů, které jsou natištěny na tabákové nálepce, prokazatelné. U poškozených a znečištěných tabákových nálepek pro doutníky, cigarillos a tabák ke kouření musí být počet kusů, popřípadě kilogramů, které jsou natištěny na tabákové nálepce, prokazatelný.

(2) Za poškozené nebo znečištěné tabákové nálepky, které splňují podmínky uvedené v odstavci 1, vrátí pověřený správce daně hodnotu tabákových nálepek, pokud již byla hodnota tabákových nálepek uhrazena. Pověřený správce daně vrácené poškozené nebo znečištěné tabákové nálepky zničí za účasti pověřené úřední osoby nejblíže nadřízeného správce daně. O zničení vrácených poškozených nebo znečištěných tabákových nálepek sepíše protokol.

(3) Odběratel může vrátit pověřenému správci daně nepoužité tabákové nálepky. Pověřený správce daně vrátí odběrateli hodnotu tabákových nálepek, pokud již byla hodnota tabákových nálepek uhrazena. Pověřený správce daně vrácené tabákové nálepky zničí za účasti pověřené úřední osoby Generálního ředitelství cel. O zničení vrácených tabákových nálepek sepíše protokol.

(4) Pokud Ministerstvo financí vydá vyhlášku, kterou se změní vzor tabákové nálepky, je odběratel povinen vrátit pověřenému správci daně nepoužité tabákové nálepky starého vzoru nejpozději do 30 dní ode dne nabytí účinnosti vyhlášky. V případě, že byly tabákové nálepky vyvezeny do třetích zemí, vrátí odběratel nepoužité tabákové nálepky starého vzoru pověřenému správci daně nejpozději do 80 dní ode dne nabytí účinnosti vyhlášky.

(5) Za vrácené tabákové nálepky starého vzoru, pokud nedošlo ke změně sazby daně, vydá pověřený správce daně bezúplatně tabákové nálepky nového vzoru do 30 dní ode dne, kdy mu byly tabákové nálepky vráceny. Pověřený správce daně vrácené tabákové nálepky starého vzoru zničí za účasti pověřené úřední osoby nejblíže nadřízeného správce daně. O zničení vrácených tabákových nálepek sepíše protokol.

(6) Odběratel je povinen bezodkladně vrátit pověřenému správci daně nepoužité tabákové nálepky, včetně tabákových nálepek poškozených nebo znečištěných podle odstavce 1, v případě ukončení své činnosti. Pokud odběratel již uhradil hodnotu tabákových nálepek, vrátí mu pověřený správce daně tuto částku.

(7) Odběratel může požádat pověřeného správce daně o úřední dozor nad zničením tabákových nálepek nalepených na jednotkových baleních. Žádost se může vztahovat pouze na výrobky, které odběratel vyrobil, dovezl nebo dopravil z jiného členského státu. Úředním dozorem se rozumí účast úřední osoby pověřeného správce daně při zničení tabákových nálepek nalepených na jednotkových baleních, které na své náklady zajistí odběratel. Zničení tabákových nálepek pod úředním dozorem lze provést pouze na daňovém území České republiky. Pověřený správce daně je povinen této žádosti vyhovět s tím, že den, hodina, místo a způsob zničení tabákových nálepek budou stanoveny dohodou. Odběrateli vzniká nárok na vrácení hodnoty tabákových nálepek dnem zničení tabákových nálepek pod úředním dozorem. Nárok na vrácení lze uplatnit pouze tehdy, jestliže byla hodnota tabákových nálepek již uhrazena.

(8) Za ztracené tabákové nálepky a za tabákové nálepky poškozené z více než 40 % se náhrada neposkytuje.

(9) zrušen

K § 122

1. Tento paragraf vymezuje podmínky, za kterých může odběratel vrátit poškozené, znečištěné nebo nepoužité tabákové nálepky.

K odst. 1 až 3, 8

2. Odběratel je oprávněn vrátit tabákové nálepky a pověřený správce daně (Celní úřad pro Středočeský kraj) je povinen vrátit částku, která byla za nálepky zaplacena, jestliže se jedná o:

a) poškozené nebo znečištěné tabákové nálepky nabyté v souladu se zákonem (odběratel musí prokázat), které byly zaplaceny,

b) zaplacené tabákové nálepky, které odběratel nepoužil.

3. Náhrada je poskytnuta pouze za poškozené tabákové nálepky, jejichž nepoškozená plocha činí alespoň 60 % celkové plochy tabákové nálepky. Jestliže by se poškozená tabáková nálepka skládala z více částí, musí být zřejmé, že jednotlivé části k sobě patří.

4. U poškozených a znečištěných tabákových nálepek musí být prokazatelná výše ceny cigaret a počet kusů cigaret uvedené na tabákové nálepce. V případě poškozených a znečištěných tabákových nálepek pro doutníky, cigarillos a tabák musí být prokazatelný počet kusů, popřípadě kilogramů uvedených na tabákové nálepce.

5. Počínaje 1. květnem 2011 se i u vrácených nových tabákových nálepek vrací celá (uhrazená) hodnota tabákových nálepek.

6. Poškozené tabákové nálepky se vrací pověřenému celnímu úřadu vylepené na tiskopisu, jehož vzor je uveden v příloze č. 5 vyhlášky č. 467/2003 Sb. V souladu s § 9 této vyhlášky mohou být archy s poškozenými tabákovými nálepkami, jestliže je zachován plný počet tabákových nálepek na daném archu, vráceny, aniž by byly vylepeny na předepsaném tiskopisu. Vzor tiskopisu pro vracení poškozených tabákových nálepek je obsažen v příloze č. 5.

7. Nárok na vrácení daně nevzniká při odcizení nalepených tabákových nálepek. To potvrdil SDEU v případu C-374/06 BATIG (viz Judikatura evropských soudů).

8. Evropský soudní dvůr se již vyjádřil i k vracení spotřební daně za zmizelé kolky před jejich umístěním na tabákové výrobky v případu C-494/04 Heintz van Landewijck (viz Judikatura evropských soudů).

K odst. 4 a 5

9. Jestliže dojde ke změně vzoru tabákové nálepky a odběratel „starý“ vzor tabákové nálepky nepoužije, musí je vrátit do 30 dnů po nabytí účinnosti vyhlášky. Tato lhůta platí pro tabákové nálepy nalézající se na daňovém území České republiky nebo v jiném členském státě. Pro staré tabákové nálepky vyvezené do třetích zemí [viz § 2 odst. 1 písm. d)] platí 80denní lhůta.

10. Pověřený správce daně vydá do 30 dnů od vrácení starých tabákových nálepek nové tabákové nálepky, jestliže nedošlo ke změně sazby.

K odst. 6

11. Na rozdíl od běžně fungujících odběratelů je odběratel v případě ukončení své činnosti v oblasti nakládání s tabákovými výrobky (výroba, dovoz) povinen vrátit všechny nepoužité tabákové nálepky, a to i ty poškozené či znečištěné splňující podmínky uvedené v odst. 1. Jestliže odběratel již uhradil hodnotu těchto vracených tabákových nálepek, je mu vrácena celá hodnota těchto nálepek, a to i těch nepoužitých.

K odst. 7

12. Jestliže byly tabákové nálepky již nalepeny na jednotková balení, může odběratel na základě žádosti podané Celnímu úřadu pro Středočeský kraj tyto tabákové nálepky za účasti úřední osoby z Celního úřadu pro Středočeský kraj zničit sám, a nemusí je tudíž vracet tomuto správci daně. Zničení tabákových nálepek musí proběhnout na daňovém území České republiky. Novela účinná od 1. ledna 2015 upravila znění tohoto ustanovení tak, aby dávalo správci daně potřebný prostor pro to, aby byla možnost rozhodnout o způsobu likvidace s ohledem na zásady hospodárnosti a součinnosti při správě daní.

13. I v tomto případě je odběrateli vrácena celá hodnota zničených tabákových nálepek, jestliže byla hodnota takto zničených tabákových nálepek již uhrazena. Musí však být postupem uvedeným v tomto odstavci doloženo, že skutečně došlo ke zničení již nalepených tabákových nálepek.

14. Tento postup lze aplikovat pouze na tabákové výrobky, které odběratel vyrobil, dopravil z jiného členského státu nebo dovezl.

K odst. 9

15. Od 1. prosince 2012 byl zrušen odst. 9, který obsahoval úpravu pro případ změny sazby daně. Tato úprava byla částečně přesunuta do § 122a a podrobněji upravena.

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 122a – nárok na vrácení hodnoty tabákových nálepek v případě změny sazby daně u cigaret, § 135zo – správní delikty proti vracení tabákových nálepek

Související předpisy:

vyhláška č. 467/2003 Sb.

Judikatura evropských soudů:

C-374/06 BATIG:

(59) Bylo by však paradoxní, kdyby vrácení částky za daňové značení umístěné na výrobky podléhající spotřební dani bylo umožněno za okolností, jaké nastaly ve věci v původním řízení, tedy když nelze mít žádnou kontrolu nad určením odcizených výrobků, zatímco čl. 22 odst. 2 písm. d) směrnice 92/12 podmiňuje vrácení spotřební daně úředním konstatováním zničení značení osvědčujícího její zaplacení i v situacích, kdy je riziko zneužití a podvodu nižší.

(60) Komise dále tvrdí, že členský stát není oprávněn podmínit vrácení částky za daňové značení prokázáním jeho zničení či toho, že odcizené výrobky nebyly prodány na trhu členského státu, který toto značení vydal, jelikož takový důkaz nelze předložit.

(61) Nicméně, i kdyby tomu tak bylo, nelze tento argument přijmout, jelikož právě tato nemožnost je projevem skutečné existence rizika prodeje předmětného zboží v členském státě, který daňové značení vydal, potažmo rizika použití tohoto značení, a důvodem odmítnutí členského státu vrátit náklady na jeho odběr.

(62) Krom toho, vedle odcizení jsou i jiné případy, kdy po zaplacení zálohy na spotřební daň umístěním daňového značení členského státu nedojde k propuštění pro domácí spotřebu v tomto členském státě, např. když hospodářský subjekt změní určení výrobků. V takovém případě je subjekt schopen prokázat zničení již umístěného značení a získat tak od členského státu, který toto značení vydal, vrácení částky zaplacené za jeho odebrání.

(63) K tomu je třeba dodat, že neexistuje žádná zákonná povinnost umisťovat daňové značení na obaly výrobků podléhajících spotřební dani ještě před tím, než opustí režim s podmíněným osvobozením od daně v členském státě, který dané značení vydal, neboť z povahy věci daňová povinnost ke spotřební dani z uvedených výrobků do té doby nevzniká. I kdyby praktické potřeby byly důvodem pro to, aby hospodářský subjekt umisťoval daňové značení již ve fázi balení výrobků podléhajících spotřební dani, kdy jsou tyto výrobky stále v režimu s podmíněným osvobozením od daně, jak činila Tuxedo ve věci v původním řízení, jde o rozhodnutí učiněné svobodně a hospodářský subjekt musí nést následky případného odcizení takových výrobků.

(64) Na předběžnou otázku je tudíž třeba odpovědět, že směrnice 92/12 nebrání právní úpravě členského státu, která vylučuje vrácení částky zaplacené za odebrání daňového značení, které tento členský stát vydal, pokud toto značení bylo umístěno na výrobky podléhající spotřební dani ještě před jejich propuštěním pro domácí spotřebu v tomto členském státě, pokud tyto výrobky byly odcizeny v jiném členském státě, což mělo za následek povinnost zaplatit spotřební daň v tomto jiném členském státě, a pokud nebylo prokázáno, že odcizené výrobky nebudou prodány v členském státě, který uvedené značení vydal.

C-494/04 Heintz van Landewijck:

Ani směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ani zásada proporcionality nebrání tomu, aby členské státy přijaly právní předpisy, které neupravují vrácení částky odvedené spotřební daně, jestliže daňové kolky zmizely před jejich umístěním na tabákové výrobky, pokud toto zmizení není přičitatelné vyšší moci nebo nahodilé události a pokud není prokázáno, že tyto kolky byly zničeny nebo znehodnoceny, a ukládají tak finanční odpovědnost za ztrátu daňových kolků jejich nabyvateli.

§ 122a

Nárok na vrácení hodnoty tabákových nálepek v případě změny sazby daně u cigaret

(1) Nárok na vrácení hodnoty tabákové nálepky v případě tabákové nálepky odpovídající sazbě daně bezprostředně předcházející nové sazbě daně nalepené na jednotkovém balení cigaret určeném k přímé spotřebě, které odběratel vyrobil, dovezl nebo dopravil z jiného členského státu, vzniká dnem jejího zničení pod úředním dozorem na daňovém území České republiky, pokud

a) hodnota tabákové nálepky byla již uhrazena,

b) do posledního dne druhého kalendářního měsíce následujícího po měsíci, v němž nabyla účinnosti nová sazba daně, odběratel

1. 1. provede soupis těchto tabákových nálepek,

2. 2. podá žádost o úřední dozor nad zničením těchto tabákových nálepek elektronicky, a to ve formátu a struktuře zveřejněné správcem daně způsobem umožňujícím dálkový přístup, a

3. 3. umístí jednotková balení cigaret určená k přímé spotřebě s těmito tabákovými nálepkami na místo, které je zabezpečeno proti zneužití a kde jsou tato jednotková balení skladována odděleně od jiných tabákových výrobků a viditelně označena,

c) je jednotkové balení cigaret určené k přímé spotřebě s touto tabákovou nálepkou do dne zničení skladováno podle písmene b) bodu 3 a

d) ke zničení došlo do posledního dne čtvrtého kalendářního měsíce následujícího po měsíci, v němž nabyla účinnosti nová sazba daně.

(2) Jednotkové balení cigaret určené k přímé spotřebě s tabákovou nálepkou odpovídající sazbě daně bezprostředně předcházející nové sazbě daně, u něhož jsou splněny podmínky podle odstavce 1, se do posledního dne čtvrtého kalendářního měsíce následujícího po měsíci, v němž nabyla účinnosti nová sazba daně, nepovažuje za neznačený tabákový výrobek.

K § 122a

1. Toto ustanovení vymezuje podmínky, za kterých vzniká nárok na vrácení hodnoty „starých“ tabákových nálepek poté, co došlo ke změně sazby daně, tj. už v období, kdy již byla účinná nová sazba daně a byly vydávány nové tabákové nálepky. To se vztahuje pouze na jednotkové balení cigaret, stejně jako je tomu v § 118c, který obsahuje časová omezení pro prodej jednotkových balení cigaret (a na rozdíl od § 122 odst. 7). Vztahuje se pouze na tabákové nálepky odpovídající sazbě daně bezprostředně předcházející nové sazbě daně.

2. Základními jsou zde 2 časové lhůty, první je 3měsíční lhůta po nabytí účinnosti nové sazby daně pro provedení soupisu tabákových nálepek, podání žádosti o úřední dozor nad zničením a umístění zboží na „zabezpečené“ místo. Tato lhůta navazuje na 3měsíční lhůtu uvedenou v § 118c odst. 2, po kterou je možno jednotkové balení cigaret s touto tabákovou nálepkou prodávat. Druhá lhůta je 5měsíční a v jejím proběhu musí být dané tabákové výrobky zničeny pod dozorem pověřeného správce daně.

3. Jednotkového balení cigaret určených k přímé spotřebě a označených tabákovou nálepkou s písmenem „O“ tak bylo možno prodávat do 28. února 2015. Po tomto datu jsou tato balení cigaret považována dle § 118c odst. 3 za neznačený tabákový výrobek. Jestliže však jsou splněny podmínky uvedené v komentovaném paragrafu, nelze tato balení cigaret po 28. únoru 2015 již dále prodávat, ale za neznačené tabákové výrobky jsou považovány až od 1. května 2015.

4. Při splnění zde uvedených podmínek jednak vzniká nárok na vrácení již uhrazené hodnoty tabákových nálepek, jednak se až do uplynutí této 5měsíční lhůty nepovažují dané tabákové výrobky za neznačené tabákové výrobky. Jedná se v podstatě o speciální ustanovení k § 118c odst. 3.

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek

Související předpisy:

vyhláška č. 467/2003 Sb.

§ 123

Žádost o snížení úhrady nebo zajištění

(1) Odběratel může požádat pověřeného správce daně o snížení úhrady nebo zajištění.

(2) Snížením úhrady nebo zajištění se pro účely tohoto zákona rozumí snížení úhrady hodnoty tabákových nálepek při jejich odběru nebo snížení zajištění hodnoty tabákových nálepek při jejich odběru.

(3) Žádost o snížení úhrady nebo zajištění může podat odběratel, který v průběhu 2 let přede dnem podání žádosti o snížení úhrady nebo zajištění

a) odebíral tabákové nálepky pravidelně a

b) hradil hodnotu tabákových nálepek tak, že mu v případě prodlení s touto úhradou nevznikla povinnost uhradit úrok z prodlení.

(4) Odběratel odebírá tabákové nálepky pravidelně, pokud doba mezi jednotlivými odběry nepřesáhne 90 dní.

(5) Odběratel může o vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, které má bezprostředně navazovat na stávající rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, požádat nejdříve 4 a nejpozději 3 měsíce před uplynutím doby, na kterou bylo původní rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění vydáno; tuto lhůtu nelze navrátit v předešlý stav.

(6) V případě zamítnutí žádosti o snížení úhrady nebo zajištění lze novou žádost podat nejdříve po uplynutí 3 měsíců ode dne nabytí právní moci tohoto zamítavého rozhodnutí.

K § 123

1. Do 31. prosince 2012 musela být v okamžiku odběru tabákových nálepek od pověřeného správce daně hodnota nálepek zaplacena nebo zajištěna v plné výši. Novela účinná k 1. lednu 2013 zavedla novou úpravu, která umožňuje odběrateli tabákových nálepek požádat o snížení úhrady hodnoty tabákových nálepek nebo o snížení zajištění hodnoty tabákových nálepek při jejich odběru.

2. Zatímco tedy před výše uvedenou novelou tabáková nálepka nalepená na tabákovém výrobku uvedeném do volného daňového oběhu jednoznačně signalizovala, že výrobek je zdaněn (je zaplacena/zajištěna daň), po novele tomu už tak být nemusí. Dochází tak k uvolnění podmínek platných pro odběr tabákových nálepek a tomu musí odpovídat i ustanovení zákona bránící vzniku daňových úniků.

3. Podmínky pro podání žádosti jsou vymezeny v § 123, podmínky pro vydání kladného rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění jsou popsány v § 124. Podmínky pro zrušení tohoto rozhodnutí jsou vymezeny v § 127. Procesní postup při vydání rozhodnutí je popsán v § 125 a výše, o kolik může být snížena úhrada nebo zajištění v § 126. V § 128 jsou pak popsány povinnosti odběratele související s vydáním i zrušením tohoto rozhodnutí.

4. Tato nová úprava nemění povinnost subjektu vyplývající z ustanovení § 119 odst. 2, tj. uhradit hodnotu odebraných tabákových nálepek do 60 dnů ode dne jejich odebrání od pověřeného správce daně. Úprava pouze umožňuje tzv. spolehlivým subjektům v okamžiku odběru tabákových nálepek zaplatit nebo zajistit hodnotu těchto nálepek ve snížené výši. Zbytek musí být uhrazen v souladu se zákonem v době splatnosti.

K odst. 1 a 2

5. Rozhodnutí o snížení úhrady hodnoty tabákových výrobků při jejich odběru (tj. odběratel uhradí částku nižší, než je hodnota tabákových nálepek, aniž by musel vzniklý rozdíl zajistit) nebo o snížení zajištění hodnoty tabákových výrobků při jejich odběru (tj. odběratel poskytne zajištění daně v nižší částce, než je hodnota odebíraných tabákových nálepek, aniž by vzniklý rozdíl uhradil) může na žádost odběratele povolit pověřený správce daně (Celní úřad pro Středočeský kraj).

K odst. 3 a 4

6. Žádost může podat odběratel, který splní následující podmínky:

a) přede dnem žádosti odebíral tabákové nálepky minimálně po dobu 2 let (24 měsíců), a

b) po tuto dobu odebíral tabákové nálepky pravidelně, tj. doba mezi jednotlivými odběry nepřesáhla 90 dnů, a

c) po tuto dobu hradil hodnotu tabákových nálepek včas ve splatnosti, resp. nejpozději do 5 pracovních dnů ode dne splatnosti.

K odst. 5

7. Jestliže odběratel plní podmínky pro vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění a chce využívat tento institut nepřerušeně, musí požádat o vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění nejdříve 4 a nejpozději 3 měsíce před uplynutím doby, na kterou bylo původní rozhodnutí vydáno.

K odst. 6

8. Jestliže Celní úřad pro Středočeský kraj zamítne žádost o snížení úhrady nebo zajištění, lze novou žádost podat nejdříve po uplynutí 3 měsíců od okamžiku nabytí právní moci zamítavého rozhodnutí.

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 124 – podmínky pro vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 125 – rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 126 – výše snížení úhrady nebo zajištění, § 127 – zrušení rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 128 – povinnosti odběratele v souvislosti se snížením úhrady nebo zajištění

Související předpisy:

daňový řád

§ 124

Podmínky pro vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění

Pověřený správce daně rozhodne o snížení úhrady nebo zajištění, pokud odběratel

a) v průběhu 2 let přede dnem podání žádosti o snížení úhrady nebo zajištění plnil řádně povinnosti odběratele a řádně značil tabákové výrobky tabákovými nálepkami způsobem stanoveným právními předpisy a

b) splňuje podmínky, za nichž může správce daně rozhodnout o snížení zajištění daně nebo o upuštění od zajištění daně.

K § 124

1. Snížení úhrady nebo zajištění je umožněno pouze „spolehlivým“ odběratelům. Spolehlivost odběratele posuzuje pověřený správce daně, který by měl především posoudit, zda:

a) odběratel objednával tabákové nálepky výhradně u pověřeného správce daně,

b) odebíral tabákové nálepky v zákonem stanovené lhůtě,

c) neprodával nebo nepředával jím odebrané tabákové nálepky jiné osobě,

d) hradil cenu tabákových nálepek ve stanovené době splatnosti,

e) vedl řádně evidenci odebraných, použitých a vrácených tabákových nálepek,

f) prováděl řádně inventuru tabákových nálepek,

g) řádně označoval tabákové výrobky odpovídajícími tabákovými nálepkami,

h) odběratel splňuje podmínky, za kterých může správce daně povolit snížení daně nebo povolit upuštění od zajištění daně (viz komentář k § 21 odst. 11).

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 123 – žádost o snížení úhrady nebo zajištění, § 125 – rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 126 – výše snížení úhrady nebo zajištění, § 127 – zrušení rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 128 – povinnosti odběratele v souvislosti se snížením úhrady nebo zajištění

§ 125

Rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění

(1) Rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění se vydává na dobu 1 roku počínaje prvním dnem kalendářního čtvrtletí následujícím po nabytí právní moci tohoto rozhodnutí.

(2) Pověřený správce daně rozhodne o žádosti o snížení úhrady nebo zajištění do 60 dní od zahájení řízení; ve zvlášť složitých případech rozhodne do 90 dní.

(3) V případě, že rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění má bezprostředně navazovat na stávající rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, nelze toto nové rozhodnutí vydat před uplynutím lhůty pro podání žádosti o snížení úhrady nebo zajištění.

K § 125

1. Rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění se vydává vždy na dobu určitou, a to na dobu 1 roku. Tato doba začíná běžet 1. dnem kalendářního čtvrtletí následujícího po dni nabytí právní moci rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění.

2. Jestliže odběratel chce využívat tento institut nepřerušeně, musí v souladu s § 123 odst. 5 požádat o vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění nejdříve 4 a nejpozději 3 měsíce před uplynutím doby, na kterou bylo původní rozhodnutí vydáno. Nové rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění nelze vydat před uplynutím této lhůty.

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 123 – žádost o snížení úhrady nebo zajištění, § 124 – podmínky pro vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 126 – výše snížení úhrady nebo zajištění, § 127 – zrušení rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 128 – povinnosti odběratele v souvislosti se snížením úhrady nebo zajištění

§ 126

Výše snížení úhrady nebo zajištění

(1) Pověřený správce daně v rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění uvede výši tohoto snížení pro jednotlivý odběr ve výši 10 % hodnoty tabákových nálepek.

(2) Pověřený správce daně v rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění uvede výši tohoto snížení pro jednotlivý odběr ve výši 20 % hodnoty tabákových nálepek, trvá-li snížení úhrady nebo zajištění nepřetržitě po dobu 9 měsíců před vydáním tohoto rozhodnutí.

(3) Pověřený správce daně v rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění uvede výši tohoto snížení pro jednotlivý odběr ve výši 40 % hodnoty tabákových nálepek, trvá-li snížení úhrady nebo zajištění nepřetržitě po dobu 21 měsíců před vydáním tohoto rozhodnutí.

(4) Snížení úhrady nebo zajištění lze použít v daném kalendářním čtvrtletí pouze na ty bezprostředně po sobě jdoucí odběry tabákových nálepek, jejichž celková hodnota nepřesáhne 50 % celkové hodnoty tabákových nálepek odebraných za bezprostředně předcházející kalendářní rok.

K § 126

1. Zákon předem vymezuje, o kolik bude při splnění podmínek snížena úhrada nebo zajištění. Pověřený správce daně v prvním rozhodnutí pro konkrétního odběratele sníží hodnotu úhrady nebo zajištění o 10 % hodnoty tabákových nálepek pro každý odběr.

2. Jelikož rozhodnutí se vydává na 1 rok a nové rozhodnutí může být vydáno nejdříve 3 měsíce před uplynutím této doby, ve druhém rozhodnutí může pověřený správce daně snížit úhradu nebo zajištění o 20 % hodnoty tabákových nálepek.

3. Teprve ve svém třetím rozhodnutí pro daného odběratele může pověřený správce daně rozhodnout o snížení úhrady nebo zajištění o 40 % hrazené či zajišťované částky.

4. Odstavec 4 umožňuje pověřenému správci daně nesnížit úhradu nebo zajištění v případě významně vyššího odběru tabákových nálepek. Snížení úhrady nebo zajištění lze použít v daném kalendářním čtvrtletí pouze na ty bezprostředně po sobě jdoucí odběry tabákových nálepek, jejichž celková hodnota nepřesáhne 50 % celkové hodnoty tabákových nálepek odebraných za předcházející kalendářní rok. Jestliže odběratel konkrétním odběrem tabákových nálepek tuto hodnotu překročí, může i nadále tabákové nálepky odebírat, ale musí uhradit, resp. zajistit hodnotu odebíraných tabákových nálepek v plné výši. V dalším kalendářním čtvrtletí pak opět hradí nebo zajišťuje v rozsahu uvedeném v rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění.

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 123 – žádost o snížení úhrady nebo zajištění, § 124 – podmínky pro vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 125 – rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 127 – zrušení rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 128 – povinnosti odběratele v souvislosti se snížením úhrady nebo zajištění

§ 127

Zrušení rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění

Pověřený správce daně zruší rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění v případě, že

a) je ohroženo zaplacení hodnoty tabákových nálepek, nebo

b) odběratel po vydání tohoto rozhodnutí přestal splňovat podmínky pro

1. 1. podání žádosti o snížení úhrady nebo zajištění, nebo

2. 2. vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění.

K § 127

1. Tento paragraf vymezuje podmínky, za kterých je správce povinen zrušit rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění.

2. Plátce musí zrušit toto rozhodnutí v případě, že nejsou splněny všechny podmínky uvedené v § 123 (podmínky pro podání žádosti) a v § 124 (podmínky pro vydání rozhodnutí).

3. Plátce je povinen zrušit toto rozhodnutí též v případě, že je ohroženo zaplacení hodnoty tabákových nálepek. Zákon tím má zřejmě na mysli hodnotu tabákových nálepek jako takovou, která nebyla uhrazena k okamžiku odběru tabákových výrobků, tj. nikoli jen hodnotu, o kterou bylo snížena úhrada při odběru tabákových nálepek (odběratel tabákových nálepek je povinen uhradit hodnotu odebraných tabákových nálepek do 60 dnů ode dne jejich odebrání od pověřeného správce daně). Splnění této podmínky je, na rozdíl od podmínek uvedených v předcházejícím odstavci, mnohem více závislé na zvážení všech okolností správcem daně. I proto by dle našeho názoru mělo být toto rozhodnutí velice pečlivě zdůvodněno.

4. Vzhledem k tomu, že komentovaný paragraf neobsahuje žádné speciální ustanovení, je nutno toto rozhodnutí o zrušení rozhodnutí posuzovat dle daňového řádu a proti tomuto rozhodnutí by odběratel tabákových nálepek měl mít možnost odvolání, nicméně bez odkladného účinku.

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 123 – žádost o snížení úhrady nebo zajištění, § 124 – podmínky pro vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 125 – rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 126 – výše snížení úhrady nebo zajištění, § 128 – povinnosti odběratele v souvislosti se snížením úhrady nebo zajištění

Související předpisy:

daňový řád

§ 128

Povinnosti odběratele v souvislosti se snížením úhrady nebo zajištění

(1) Odběratel je povinen oznámit pověřenému správci daně všechny skutečnosti, které mají vliv na splnění podmínek pro vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, a to do 5 dní od jejího vzniku.

(2) Odběratel je do 5 dní ode dne zrušení rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění povinen

a) uhradit hodnotu tabákových nálepek ve výši snížení úhrady nebo zajištění uvedené v tomto rozhodnutí, nebo

b) poskytnout zajištění hodnoty tabákových nálepek ve výši snížení úhrady nebo zajištění uvedené v tomto rozhodnutí.

(3) Jestliže na stávající rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění nenavazuje bezprostředně nové rozhodnutí, je odběratel povinen nejpozději následující pracovní den po uplynutí doby, na kterou bylo stávající rozhodnutí vydáno,

a) uhradit hodnotu tabákových nálepek ve výši snížení úhrady nebo zajištění uvedené ve stávajícím rozhodnutí, nebo

b) poskytnout zajištění hodnoty tabákových nálepek ve výši snížení úhrady nebo zajištění uvedené ve stávajícím rozhodnutí.

K § 128

1. Tento paragraf vymezuje jednak oznamovací povinnost odběratele tabákových nálepek, a jednak povinnosti odběratele pro případ, kdy pověřený správce daně zrušil rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění nebo kdy uplynula doba, na kterou bylo rozhodnutí vydáno.

2. Přestože je odst. 1 formulován obecně, lze dle našeho názoru z něho dovodit, že odběratel je povinen informovat pověřeného správce daně v případě, že již bylo vydáno rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění a byla porušena některá z podmínek uvedených v § 123 nebo 124.

3. Jestliže pověřený správce daně zruší v souladu s § 127 rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, je odběratel povinen do 5 dnů uhradit částku, o kterou byla snížena úhrada nebo zajištění daně, nebo je povinen tu samou částku ve stejném termínu zajistit.

4. Výše uvedená 5denní lhůta se bude počítat ode dne, kdy rozhodnutí nabylo právní moci.

5. V případě, kdy uplynula lhůta, na kterou bylo rozhodnutí o snížení vydáno, přičemž nebylo vydáno bezprostředně navazující rozhodnutí, je odběratel povinen uhradit nejpozději následující den po uplynutí lhůty částku, o kterou byla snížena úhrada nebo zajištění daně, nebo je povinen tu samou částku ve stejném termínu zajistit.

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 123 – žádost o snížení úhrady nebo zajištění, § 124 – podmínky pro vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 125 – rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění, § 126 – výše snížení úhrady nebo zajištění, § 127 – zrušení rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění

Související předpisy:

daňový řád

§ 129 až 130

zrušeny

§ 131

[Případy, k nimž má být vydán zvláštní předpis]

Prováděcí právní předpis stanoví

a) vzor a rozměry tabákové nálepky a způsob jejího umístění na jednotkovém balení,

b) způsob objednávání, odběru a distribuce tabákových nálepek,

c) vzor tiskopisu pro objednávku tabákových nálepek,

d) podrobnosti ke způsobu přepravy a uchovávání tabákových nálepek,

e) vzor tiskopisu pro evidenci tabákových nálepek,

f) podrobnosti ke způsobu inventury tabákových nálepek,

g) podrobnosti ke způsobu evidence a vracení poškozených tabákových nálepek,

h) vzor oprávnění úřední osoby pověřeného správce daně ke vstupu do objektů odběratele,

i) vzor oprávnění úřední osoby nejblíže nadřízeného správce daně pověřené dozorem podle § 118 odst. 6 a § 122 odst. 2, 3 a 5,

j) postup při zpracování návrhu cen pro konečného spotřebitele u cigaret a při změnách těchto cen.

K § 131

1. Tento paragraf vymezuje případy, k nimž má být vydán zvláštní předpis.

2. Postup při zpracování návrhů cen u cigaret pro konečného spotřebitele a při změnách těchto cen je upraven vyhláškou č. 275/2005 Sb.

3. Ostatní případy jsou upraveny ve vyhlášce č. 467/2003 Sb.

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 118a – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně, § 118b – objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně, § 118c – prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně, § 119 – hodnota tabákové nálepky, § 121 – evidence a inventura tabákových nálepek, § 122 – vracení tabákových nálepek § 122a – nárok na vrácení hodnoty tabákových nálepek v případě změny sazby daně u cigaret

3) Hájíček, T. Povinnost značení tabákových výrobků tabákovými nálepkami. Daňový expert, 2010, č. 1.

HLAVA VI

DAŇ ZE SUROVÉHO TABÁKU

§ 131a

Plátce daně ze surového tabáku

(1) Plátcem daně ze surového tabáku je osoba,

a) která použila surový tabák pro jiný účel než pro

1. 1. výrobu tabákových výrobků,

2. 2. dodání surového tabáku pro výrobu tabákových výrobků, nebo

3. 3. dodání do jiného členského státu nebo třetí země, nebo

b) u které byl zjištěn surový tabák, u kterého neprokázala

1. 1. původ surového tabáku,

2. 2. účel použití surového tabáku, nebo

3. 3. identifikaci osoby, které byl nebo má být surový tabák dodán.

(2) Plátcem daně ze surového tabáku není výzkumná organizace podle právního předpisu upravujícího podporu výzkumu, experimentálního vývoje a inovací nebo veřejná vysoká škola, které použily surový tabák pro výzkumné nebo vědecké účely.

(3) Plátce daně ze surového tabáku je povinen podat přihlášku k registraci do 7 dnů ode dne, ve kterém se stal plátcem.

K § 131a

1. Zákon o spotřebních daních definuje nový druh daně související se spotřebou specifické skupiny výrobků a tou je daň ze surového tabáku. Protože se jedná o daň z výrobků, které nejsou z pohledu unijní legislativy považovány za vybrané výrobky, má tato daň svoji specifickou úpravu a některá ustanovení zákona o spotřebních daních pro vybrané výrobky lze použít pouze přiměřeně.

K odst. 1

2. Úvodní ustanovení definuje osobu plátce daně ze surového tabáku. Rozlišuje dvě skupiny plátců daně ze surového tabáku, a to podle způsobu nakládání se surovým tabákem. První skupinu plátců tvoří osoby, které použily surový tabák pro jiný účel než pro výrobu tabákových výrobků, dodání surového tabáku pro výrobu tabákových výrobků nebo dodání do jiného členského státu nebo třetí země. V praxi to znamená, že tato osoba nepoužila surový tabák pro výrobu tabákových výroků ve svém výrobním daňovém skladu, ani nedodala surový tabák provozovateli daňového skladu pro výrobu tabáku, ani jej nedopravila do jiného členského státu, ani nevyvezla do třetí země.

3. Druhou skupinu plátců tvoří osoby, u kterých byl v rámci kontrolní činnosti ze strany správce daně zjištěn surový tabák a kontrolovaná osoba nebyla schopna prokázat původ surového tabáku, účel použití surového tabáku, ani identifikovat osobu, které byl nebo má být surový tabák dodán.

K odst. 2

4. V tomto odstavci je pak definována skupina osob, které se nestanou plátci daně ze surového tabáku, přestože s tímto surovým tabákem nakládají jinak, než je výroba tabákových výrobků, dodání tohoto surového tabáku výrobci tabákových výrobku pro jejich výrobu, a ani tento tabák nedopravují do jiného členského státu, ani nevyvážejí do třetí země. Do této skupiny osob patří výzkumná organizace zřízená a fungující podle zákona upravujícího podporu výzkumu, experimentálního vývoje a inovací. Dále do této skupiny patří veřejná vysoká škola. Obě zmíněné skupiny osob použijí surový tabák pro výzkumné nebo vědecké účely.

K odst. 3 a 4

5. Osoba plátce daně je považována za daňový subjekt a vztahují se na ní postupy ze strany správce daně podle daňového řádu. V souladu s § 125 daňového řádu má osoba, která se stane plátcem daně ze surového tabáku, povinnost podat přihlášku k registraci.

Související ustanovení:

§ 131b – předmět daně ze surového tabáku, § 131c – vznik daňové povinnosti ze surového tabáku, § 131d – základ daně ze surového tabáku, § 131e – sazba a výpočet daně ze surového tabáku, § 131f – zdaňovací období, § 131g – daňové přiznání a dodatečné daňové přiznání k dani ze surového tabáku

§ 131b

Předmět daně ze surového tabáku

(1) Předmětem daně ze surového tabáku je surový tabák.

(2) Surovým tabákem se pro účely tohoto zákona rozumí

a) přírodně nebo uměle sušený nebo nesušený, fermentovaný nebo nefermentovaný, expandovaný nebo neexpandovaný list rostliny rodu tabák, nebo jiná její část; listy mohou být celé, částečně nebo zcela vyžilované,

b) zbytky z listů nebo jiných částí rostliny rodu tabák, které

1. 1. vznikají při zpracování těchto listů nebo jiných částí rostliny, při manipulaci s těmito listy nebo jinými částmi rostliny nebo při výrobě tabákových výrobků a

2. 2. nejsou upraveny pro prodej konečnému spotřebiteli,

c) rekonstituovaný tabák vyrobený spojením jemně rozdrobeného tabáku, tabákového zbytku nebo tabákového prachu, který není upraven pro prodej konečnému spotřebiteli.

K § 131b

1. Vzhledem k tomu, že zavedení daně ze surového tabáku je národní úprava, je definice surového tabáku jako předmětu daně použitelná pouze na daňovém území České republiky a v rámci zákona o spotřebních daních.

2. Předmětem daně ze surového tabáku je tabák jako takový, sklizené listy, celé listy i části listů získané jakýmkoli způsobem dělení. Dále bude do předmětu daně ze surového tabáku patřit surový tabák v různých formách úprav, tedy do předmětu bude zahrnut tabák sušený, nesušený, fermentovaný, nefermentovaný, expandovaný, neexpandovaný.

3. Dále se pod definici surového tabáku zařadí zbytky z tabákových listů a zbytky vzniklé při zpracování a výrobě tabákových výrobků, dále rekonstituovaný tabák vyrobený spojením jemně rozdrobeného tabáku, tabákového zbytku nebo tabákového prachu, obojí v případech, kdy nejsou tyto výrobky upraveny pro prodej konečnému spotřebiteli, neboť mohou v dalších fázích sloužit jako surovina, resp. druhotná surovina pro další výrobu.

4. Definice předmětu daně ze surového tabáku vychází z dosavadní praxe správce daně, který v rámci své kontrolní činnosti nacházel volně ložený surový tabák při skladování nebo dopravě, ale dosud správce daně neměl účinný nástroj, aby mohl tento surový tabák zajistit a přijmout další opatření, aby tento surový tabák nemohl být zneužit k daňovým únikům.

Související ustanovení:

§ 131a – plátce daně ze surového tabáku, § 131c – vznik daňové povinnosti ze surového tabáku, § 131d – základ daně ze surového tabáku, § 131e – sazba a výpočet daně ze surového tabáku, § 131f – zdaňovací období, § 131g – daňové přiznání a dodatečné daňové přiznání k dani ze surového tabáku

§ 131c

Vznik daňové povinnosti ze surového tabáku

Daňová povinnost vzniká dnem

a) použití surového tabáku pro jiný účel než pro

1. 1. výrobu tabákových výrobků,

2. 2. dodání surového tabáku pro výrobu tabákových výrobků,

3. 3. dodání do jiného členského státu nebo třetí země, nebo

b) zjištění surového tabáku, u kterého

1. 1. nebyl prokázán původ surového tabáku,

2. 2. nebyl prokázán účel použití surového tabáku, nebo

3. 3. nebyla prokázána identifikace osoby, které byl nebo má být surový tabák dodán.

K § 131c

1. Na rozdíl od předmětů daně jako jsou minerální oleje, líh, pivo, víno a meziprodukty a tabákové výrobky, je v této časti definován pouze vznik daňové povinnosti. U vybraných výrobků vzniká daňová povinnost v souvislosti s dovozem vybraného výrobku na daňové území Evropského společenství nebo výrobou vybraného výrobku na daňovém území Evropského společenství. V případě surového tabáku je vznik daňové povinnosti ze surového tabáku svázán s jiným účelem použití než těmi, které jsou definovány v tomto ustanovení.

2. Porovnáním s § 131a zákona o spotřebních daních je zřejmé, že tak, jak je definována osoba plátce daně ze surového tabáku, je stejným způsobem definován i vznik daňové povinnosti ze surového tabáku. V § 131a je definováno komu vzniká daňová povinnost a v tomto ustanovení je definováno, kdy tato povinnost vzniká.

3. Stejně jako je definována výjimka, kdy se osoba nestává plátcem daně ze surového tabáku, přestože nakládá se surovým tabákem, je stejným způsobem definována výjimka, kdy nevzniká daňová povinnost ze surového tabáku.

Související ustanovení:

§ 131a – plátce daně ze surového tabáku, § 131b – předmět daně ze surového tabáku, § 131d – základ daně ze surového tabáku, § 131e – sazba a výpočet daně ze surového tabáku, § 131f – zdaňovací období, § 131g – daňové přiznání a dodatečné daňové přiznání k dani ze surového tabáku

§ 131d

Základ daně ze surového tabáku

Základem daně ze surového tabáku je množství surového tabáku vyjádřené v kilogramech.

K § 131d

1. Vzhledem k povaze předmětu daně je základ daně stanoven v kilogramech.

Související ustanovení:

§ 131a – plátce daně ze surového tabáku, § 131b – předmět daně ze surového tabáku, § 131c – vznik daňové povinnosti ze surového tabáku, § 131e – sazba a výpočet daně ze surového tabáku, § 131f – zdaňovací období, § 131g – daňové přiznání a dodatečné daňové přiznání k dani ze surového tabáku

§ 131e

Sazba a výpočet daně ze surového tabáku

(1) Sazba daně ze surového tabáku se stanoví ve výši sazby spotřební daně z tabáku ke kouření.

(2) Daň ze surového tabáku se vypočte jako součin základu daně a sazby daně ze surového tabáku.

K § 131e

1. Sazba daně u surového tabáku je stanovena ve stejné výši jako sazba daně z tabáku ke kouření. Sjednocením těchto sazeb se zabrání jakýmkoli machinacím a záměnám mezi surovým tabákem a tabákem ke kouření za účelem získaní daňové výhody nebo způsobení daňového úniku.

2. Způsobem, jakým je výše daně ze surového tabáku definována, je zajištěno, že v případě změny sazby daně z tabáku ke kouření se automaticky změní sazba daně ze surového tabáku, aniž by se muselo novelizovat toto ustanovení o sazbě daně.

3. Výpočet daně ze surového tabáku je stejný jako u tabáku ke kouření. Jedná se o prostý součin sazby daně a množství zdaňovaného surového tabáku vyjádřeného v kilogramech.

Související ustanovení:

§ 131a – plátce daně ze surového tabáku, § 131b – předmět daně ze surového tabáku, § 131c – vznik daňové povinnosti ze surového tabáku, § 131d – základ daně ze surového tabáku, § 131f – zdaňovací období, § 131g – daňové přiznání a dodatečné daňové přiznání k dani ze surového tabáku

§ 131f

Zdaňovací období

Zdaňovacím obdobím je kalendářní měsíc.

K § 131f

1. Stejně jako u vybraných výrobků je i pro surový tabák stanoveno jako zdaňovací období kalendářní měsíc.

Související ustanovení:

§ 131a – plátce daně ze surového tabáku, § 131b – předmět daně ze surového tabáku, § 131c – vznik daňové povinnosti ze surového tabáku, § 131d – základ daně ze surového tabáku, § 131e – sazba a výpočet daně ze surového tabáku, § 131g – daňové přiznání a dodatečné daňové přiznání k dani ze surového tabáku

§ 131g

Daňové přiznání a dodatečné daňové přiznání k dani ze surového tabáku

(1) Plátce daně ze surového tabáku je povinen podat daňové přiznání.

(2) Dodatečné daňové přiznání na daň nižší, než je poslední známá daň, není přípustné podat po uplynutí 6 měsíců od počátku běhu lhůty pro stanovení daně.

K § 131g

1. Běžně daňové zákony stanovují, že osoba je povinna podat daňové přiznání, když ji vznikne povinnost daň přiznat. V případě surového tabáku je osoba povinna podat daňové přiznání, když jí vznikne daňová povinnost.

2. Lhůta pro podání daňového přiznání k dani ze surového tabáku se řídí daňovým řádem. Vzhledem k tomu, že zdaňovací období je kratší než 1 rok, je osoba povinna podat daňové přiznání k dani ze surového tabáku do 25. dne po skončení zdaňovacího období v souladu s § 136 odst. 4 daňového řádu. Daň ze surového tabáku je podle § 135 odst. 3 daňového řádu splatná v poslední den lhůty stanovené pro podání daňového přiznání.

3. Lhůta pro podání dodatečného daňového přiznání je v zákoně o spotřebních daních stanovena obdobně, jako je tomu v případě podání dodatečného daňového přiznání u vybraných výrobků. Zákon o spotřebních daních tak stanovuje lhůtu pro podání dodatečného daňového přiznání na daň nižší, než je poslední známá daň, na 6 měsíců od dne, kdy měla být daň nejpozději přiznána za příslušné zdaňovací období, stejně jako je tomu v § 18 odst. 3 zákona o spotřebních daních.

Související ustanovení:

§ 18 – daňové přiznání a splatnost daně, § 131a – plátce daně ze surového tabáku, § 131b – předmět daně ze surového tabáku, § 131c – vznik daňové povinnosti ze surového tabáku, § 131d – základ daně ze surového tabáku, § 131e – sazba a výpočet daně ze surového tabáku, § 131f – zdaňovací období

ČÁST ČTVRTÁ – OMEZENÍ PRODEJE LIHOVIN A TABÁKOVÝCH VÝROBKŮ

§ 132

Vymezení pojmů

Pro účely této části zákona se rozumí

a) stánkem prostory ohraničené pevnou nebo přenosnou konstrukcí, pulty, stolky, nebo obdobná zařízení, kde je prodáváno zboží,

b) stánkem s prodejem denního a periodického tisku stánek pevné konstrukce, který se nenachází na tržišti (tržnici), a mimo širokého sortimentu denního a periodického tisku nabízí jako doplňkový sortiment i tabákové výrobky,

c) stánkem s občerstvením stánek pevné konstrukce, který se nenachází na tržišti nebo v tržnici, a mimo sortimentu občerstvení nabízí jako doplňkový sortiment i tabákové výrobky a lihoviny,

d) tržištěm (tržnicí) neuzavíratelný, uzavíratelný nebo částečně uzavíratelný nezastřešený prostor, kde je prodáváno zboží nebo jsou poskytovány služby a ve kterém je umístěn více než jeden stánek,

e) pojízdnou prodejnou mobilní zařízení určené k prodeji zboží schopné pohybu a samostatné funkce, které splňuje technické požadavky podle zvláštních právních předpisů65a) a zároveň odpovídá hygienickým předpisům65b),

f) lihovinami alkoholické nápoje obsahující nejméně 15 % objemových etanolu, kromě piva (§ 81) a vína (§ 93).

65a) Například § 16 zákona č. 56/2001 Sb., o podmínkách provozu vozidel na pozemních komunikacích a o změně zákona č. 168/1999 Sb., o pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla a o změně některých souvisejících zákonů (zákon o pojištění odpovědnosti z provozu vozidla), ve znění zákona č. 307/1999 Sb.

65b) Například § 11 a 19 zákona č. 110/1997 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

K § 132

1. Toto ustanovení obsahuje vymezení pojmů pro účely části třetí zákona – omezení prodeje lihovin a tabákových výrobků. Vymezení pojmů je vodítkem pro posouzení a správní uvážení správních (kontrolních) orgánů zejména při kontrole dodržování stanoveného zákazu, hodnocení stanovených výjimek ze zákazu a při posouzení naplnění znaků protiprávního jednání (část šestá zákona). Rozhodování správních orgánů o přestupku nebo jiném správním deliktu, jehož se měla osoba dopustit na místě, kde je prodej lihovin a tabákových výrobků zakázán, podléhá soudnímu přezkumu ze strany správních soudů především z pohledu správného vyhodnocení místa, kde byl prodej uskutečňován.

Související ustanovení:

§ 133 – zákaz prodeje, § 134 – porušení zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků

Související předpisy:

zákon o provozu na poz. komunikacích, – zákon č. 110/1997 Sb., o potravinách a tabákových výrobcích a o změně a doplnění některých souvisejících zákonů

Judikatura:

NSS 2 Afs 46/2007-103:

Použití gramatické konstrukce „zařízení, která jsou určena“ oproti myslitelnému použití konstrukce „zařízení, která si prodávající určí“ nebo „zařízení, která jsou používána“ skutečně vzbuzuje výkladové otázky. (…) Pro tento závěr svědčí i skutečnost, že tuto nejednoznačnost si uvědomil i sám zákonodárce a zák. č. 217/2005 Sb., sporné ustanovení novelizoval tak, že prodej lihovin a tabákových výrobků je zakázán na tržištích (tržnicích) nebo místech, která nesplňují technické požadavky na územně technické, účelové a stavebně technické řešení staveb a které nejsou zkolaudovány k prodeji zboží nebo poskytování hostinských služeb. (….) Lze tedy souhlasit s názorem krajského soudu, že ust § 132 písm. d) zákona o spotřebních daních je nutné interpretovat tak, že výrazem „stánky, pulty, stolky nebo obdobná zařízení, která jsou určena pro prodej zboží nebo poskytování služeb“ jako pojmovým znakem pojmu tržiště tak, jak byl tento pojem vymezen pro účely části třetí zákona o spotřebních daních, se rozuměla jen ta zařízení, která pro uvedené účely mají sloužit ne již z vůle prodávajícího či poskytovatele služeb, nýbrž až po splnění všech v úvahu připadajících zákonných podmínek. (…) Nad rámec nosných důvodů tohoto rozhodnutí pak Nejvyšší správní soud dodává, že odlišná situace by nastala, kdyby žalobce postupoval sice v souladu s kolaudačním rozhodnutím pro jím pronajatý objekt, který by se však skutečně nacházel v tržnici či tržišti ve smyslu výše uvedeného ústavně konformního výkladu ust. § 132 a 133 zákona o spotřebních daních. V takové situaci by došlo k porušení § 133 zákona o spotřebních daních i za situace, že by stěžovatel postupoval v souladu s kolaudačním rozhodnutím pro objekt, ve kterém prodej realizoval.

§ 133

Zákaz prodeje

(1) Pokud tento zákon nestanoví jinak, je na stáncích, tržištích (tržnicích) nebo místech, které nesplňují technické požadavky na územně technické, účelové a stavebně technické řešení staveb a které nejsou zkolaudovány k prodeji zboží nebo poskytování hostinských služeb, zakázáno prodávat lihoviny a tabákové výrobky.

(2) Tabákové výrobky lze jako doplňkový sortiment prodávat ve stáncích s prodejem denního a periodického tisku [§ 132 písm. b)]. Tabákové výrobky a lihoviny lze jako doplňkový sortiment prodávat ve stáncích s občerstvením [§ 132 písm. c)].

(3) Tabákové výrobky a lihoviny lze prodávat v pojízdných prodejnách při prodeji zboží v místech, kde není zajišťován prodej v prodejnách, které splňují technické požadavky na územně technické, účelové a stavebně technické řešení staveb a které jsou zkolaudovány k prodeji zboží nebo poskytování hostinských služeb.

(4) Lihoviny, i rozlévané, lze prodávat na veřejnosti přístupných sportovních a kulturních podnicích, včetně tanečních zábav a diskoték, pokud zvláštní právní předpis65c) nestanoví jinak.

(5) Osoba, která může podle odstavce 4 lihoviny prodávat, je povinna nejpozději 3 pracovní dny před konáním podniku o této činnosti písemně informovat správce daně, v jehož územní působnosti bude prodej uskutečňovat. Písemná informace musí obsahovat údaje o osobě, která lihoviny prodává, o časovém vymezení prodeje lihovin a údaje o druhu a množství prodávaných lihovin.

(6) Zákaz prodeje tabákových výrobků a lihovin stanovený zvláštním právním předpisem65d) zůstává tímto ustanovením nedotčený.

65c) Například § 10 písm. b) zákona č. 128/2000 Sb., o obcích (obecní zřízení), ve znění zákona č. 273/2001 Sb., zákona č. 320/2001 Sb., zákona č. 450/2001 Sb., zákona č. 311/2002 Sb., zákona č. 313/2002 Sb., zákona č. 59/2003 Sb., zákona č. 22/2004 Sb., zákona č. 216/2004 Sb., zákona č. 257/2004 Sb., zákona č. 421/2004 Sb., zákona č. 501/2004 Sb. a zákona č. 626/2004 Sb.

65d) Zákon č. 37/1989 Sb., o ochraně před alkoholismem a jinými toxikomaniemi, ve znění pozdějších předpisů.

K § 133

K odst. 1

1. V tomto ustanovení je uveden taxativní výčet míst, kde je zakázán prodej lihovin a tabákových výrobků, nejde-li o výjimky stanovené v odst. 2 až 4. Pojmy „stánky“, „tržiště (tržnice)“ jsou pro účely této části zákona definovány v § 132. Dále je zákaz prodeje definován pro „místa, která nesplňují technické požadavky na územně technické, účelové a stavebně technické řešení staveb a která nejsou zkolaudována k prodeji zboží nebo poskytování hostinských služeb“.

2. Podle současné právní úpravy stavebního zákona (viz § 122 odst. 1 stavebního zákona) vyžadují tzv. kolaudační souhlas stavby, jejichž vlastnosti nemohou budoucí uživatelé ovlivnit, například nemocnice, škola, nájemní bytový dům, stavba pro obchod a průmysl, stavba pro shromažďování většího počtu osob, stavba dopravní a občanské infrastruktury, stavba pro ubytování odsouzených a obviněných.

3. Ostatní stavby zde neuvedené, pokud vyžadovaly ohlášení podle § 104 odst. 2 písm. a) až e) a n) stavebního zákona, lze užívat na základě oznámení stavebnímu úřadu (§ 119 a násl. stavebního zákona). Pokud se tedy nejedná o stavbu, která by vyžadovala stavební povolení, lze ji užívat za podmínek § 120 odst. 1 stavebního zákona, to znamená, pokud stavební úřad její užívání ve stanovené lhůtě rozhodnutím nezakázal. Stavba určená k prodeji zboží nebo poskytování hostinských služeb by mohla být hodnocena jako stavba, jejíž vlastnosti nemohou budoucí uživatelé ovlivnit (stavba pro shromažďování většího počtu osob), proto je k užívání takové stavby třeba kolaudačního souhlasu podle § 122 stavebního zákona.

4. Z výše uvedeného vyplývá, že pokud nebyl vydán kolaudační souhlas k užívání stavby k prodeji zboží nebo poskytování hostinských služeb, je zde prodej lihovin a tabákových výrobků zakázán, nejde-li o výjimky stanovené v odst. 3 a 4. Prodej lihovin a tabákových výrobků na tržištích (tržnicích) je zakázán i tehdy, kdyby prodejní místo zde umístěné splňovalo technické požadavky na územně-technické, účelové a stavebně-technické řešení staveb a bylo zkolaudováno k prodeji zboží nebo poskytování hostinských služeb.

K odst. 2 a 3

5. Tato ustanovení představují výjimky ze zákazu prodeje uvedeného v odst. 1. Podle této části zákona platí zákaz prodeje lihovin a tabákových výrobků ve stáncích [§ 132 písm. a)]; výjimkou je však prodej tabákových výrobků jako doplňkového sortimentu ve stáncích s prodejem denního a periodického tisku [§ 132 písm. b)] a dále prodej tabákových výrobků a lihovin jako doplňkového sortimentu ve stáncích s občerstvením [§ 132 písm. c)].

6. Podle této části zákona je dále zakázáno prodávat lihoviny a tabákové výrobky na místech, která nesplňují technické požadavky na územně-technické, účelové a stavebně-technické řešení staveb a která nejsou zkolaudována k prodeji zboží nebo poskytování hostinských služeb; výjimkou však jsou pojízdné prodejny [§ 132 písm. e)] při prodeji zboží v místech, kde není zajišťován prodej v prodejnách, které výše uvedené požadavky splňují.

K odst. 4 a 5

7. Výjimkou ze zákazu prodeje lihovin je možný prodej také rozlévaných lihovin na veřejnosti přístupných sportovních a kulturních podnicích, včetně tanečních zábav a diskoték, pokud obec obecně závaznou vyhláškou nestanoví jinak v zájmu zajištění veřejného pořádku [§ 10 písm. b) obecního zřízení]. Tento prodej lihovin však podléhá oznamovací povinnosti.

8. Jedná-li se o veřejnosti přístupný sportovní nebo kulturní podnik, o taneční zábavu nebo diskotéku, a není-li obecně závaznou vyhláškou zakázáno prodávání lihovin v zájmu zachování veřejného pořádku, musí osoba, která hodlá na této akci lihoviny prodávat, informovat nejpozději 3 pracovní dny před konáním podniku o této své činnosti příslušný celní úřad.

9. Příslušným celním úřadem je celní úřad, v jehož územní působnosti se podnik koná. Informace o prodeji lihovin musí být písemná a musí obsahovat údaje o osobě prodávajícího, o časovém vymezení prodeje lihovin s uvedením druhu a množství prodávaných lihovin.

K odst. 6

10. Zde je stanoveno, že zůstává nedotčen zákaz prodeje tabákových výrobků a lihovin stanovený zvláštním právním předpisem. Tímto předpisem je zákon č. 379/2005 Sb., o opatřeních k ochraně před škodami působenými tabákovými výrobky, alkoholem a jinými návykovými látkami a o změně souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů, kde je stanoven například absolutní zákaz prodeje tabákových výrobků a alkoholických nápojů osobám mladším 18 let [§ 6, § 12 odst. 1 písm. a) a b) zákona].

Související ustanovení:

§ 132 – vymezení pojmů (pro účely části třetí zákona), § 134 – porušení zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, § 135f – přestupky proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, § 135g – přestupky proti oznamovací povinnosti při prodeji lihovin na veřejnosti přístupných akcích, § 135zb – správní delikty proti oznamování prodeje lihovin, § 135zq – správní delikty proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, § 135zr – správní delikty proti oznamovací povinnosti při prodeji lihovin na veřejnosti přístupných akcích, § 135zzc až 135zze – propadnutí a zabrání zajištěných lihovin a tabákových výrobků

Související předpisy:

stavební zákon, – obecní zřízení, – zákon č. 379/2005 Sb., o opatřeních k ochraně před škodami působenými tabákovými výrobky, alkoholem a jinými návykovými látkami a o změně souvisejících zákonů

Judikatura:

NSS 5 Afs 89/2005-54:

Gramatickým výkladem viděno na prvním místě zákonného textu pojem tržiště již nevyžaduje dalšího zkoumání povahy prodejny, Nejvyšší správní soud tedy dovozuje totožný závěr o správnosti rozhodnutí žalovaného i jemu předcházejícího rozhodnutí, k jakému došel krajský soud. Není v posuzované věci smyslem vytrhovat povahu prodejny – kamenného obchodu – z prostoru, kde prodejna stojí, neboť povaha tržiště S. přisuzuje povahu prodejny, kterou nelze z dané lokality nijak (formálně či materiálně) vyloučit.

KS Ústí nad Labem 59 Ca 65/2004-32:

Zákon v § 133 odst. 1 zákona o spotřebních daních taxativně vymezuje místa, kde je prodej lihovin a tabákových výrobků zakázán. Prodej lihovin a tabákových výrobků je zakázán na tržištích, tržnicích a mimo provozovny, určené k prodeji zboží a poskytování služeb kolaudačním rozhodnutím. Z toho vyplývá, že prodej tohoto zboží není možný na žádném z uvedených míst, na každém jednotlivém vyjmenovaném místě je zakázán. (…) a contrario tedy platí, že lihovinu lze prodávat mimo tržiště, mimo tržnice a v provozovnách určených k prodeji zboží a poskytování služeb kolaudačním rozhodnutím. Zákon stanoví pouze zákaz, ze kterého lze dovodit, kde je možné lihoviny prodávat. Třetí možnost, a to prodej lihovin ve zkolaudované prodejně na tržišti, není možná a z toho důvodu souhlasí soud se závěry správních orgánů].

§ 134

Porušení zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků

(1) Zjistí-li správce daně, že byl porušen zákaz prodeje lihovin a tabákových výrobků, sdělí tuto skutečnost bezodkladně jiným orgánům příslušným k prověřování dodržování zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků.

(2) Zjistí-li orgán Finanční správy České republiky nebo orgán Celní správy České republiky, že byl porušen zákaz prodeje lihovin a tabákových výrobků,

a) postupuje podle daňového řádu a

b) sdělí tuto skutečnost bezodkladně správci daně a obecnímu živnostenskému úřadu.

(3) Lihoviny a tabákové výrobky zjištěné na místě, kde je zákaz jejich prodeje, správce daně nebo jiný příslušný orgán zajistí, přičemž bez zbytečného odkladu předá rozhodnutí o zajištění lihovin a tabákových výrobků jejich držiteli. Nelze-li rozhodnutí o zajištění lihovin a tabákových výrobků takto doručit, zakládá se toto rozhodnutí jako nedoručitelné ve spise.

K § 134

K odst. 1

1. Toto ustanovení definuje orgány státní správy, které jsou oprávněny provádět kontrolu dodržování zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, a to odkazem na § 115, tedy na shodné kontrolní orgány, které jsou příslušné provádět kontrolu značení tabákových výrobků. Těmito kontrolními orgány jsou celní úřady a celní ředitelství, územní finanční orgány, Česká obchodní inspekce, Státní zemědělská a potravinářská inspekce a obecní živnostenské úřady.

2. Celní orgány vykonávají tuto kontrolní činnost jako součást kontroly při správě daní (tj. vždy s odkazem na § 78 a 80 daňového řádu). Územní finanční orgány postupují v rámci zmocnění daného ustanovením § 1 odst. 1 písm. i) bodu 3 zákona č. 531/1990 Sb., o územních finančních orgánech.

3. Česká obchodní inspekce postupuje v rámci zmocnění daného ustanovením § 3 písm. f) zákona č. 64/1986 Sb., o České obchodní inspekci, ve znění pozdějších předpisů. Státní zemědělská a potravinářská inspekce postupuje v rámci zmocnění daného ustanovením § 3 odst. 4 písm. a) zákona č. 146/2002 Sb., o Státní zemědělské a potravinářské inspekci a o změně některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů. Obecní živnostenské úřady postupují v rámci zmocnění daného § 2 odst. 1 zákona o živ. úřadech.

4. Příslušné kontrolní orgány zaznamenají svá zjištění postupem dle příslušných zákonů upravujících jejich působnost a podle příslušných procesních předpisů – správní řád, daňový řád, a tento kontrolní nález (zjištění) je považován za důkaz pro řízení o přestupku nebo jiném správním deliktu (§ 135c).

K odst. 2

5. Je-li zjištěno porušování zákazu stanoveného § 133 odst. 1, vydá kontrolní orgán rozhodnutí o zajištění tabákových výrobků a lihovin, které má charakter předběžného opatření. To znamená, že se jím ještě přímo nezasahuje do vlastnického práva k zajišťovaným věcem, vlastník je pouze na určitou dobu omezen v dispozici s nimi. Vlastnické právo po celou dobu zajištění tabákových výrobků a lihovin trvá.

6. Teprve bude-li v rámci přestupkového řízení nebo řízení o jiném správním deliktu vysloveno propadnutí (popř. rozhodnuto o zabrání – viz komentář k § 135d), vlastnické právo původního vlastníka zaniká a přechází na stát. Na tomto místě je třeba upozornit na jistý terminologický nesoulad mezi zněním § 134 odst. 2 a 135d.

7. V komentovaném ustanovení se říká, „pokud jsou (…) zjištěny lihoviny a tabákové výrobky“, zatímco § 135d ve svém označení i v odst. 1, kde odkazuje na § 134, říká „tabákových výrobků nebo lihovin“. Dosavadní praxe spíše napovídá tomu, že k zajištění vybraných výrobků na místě, kde je jejich prodej zakázán, dojde i tehdy, budou-li tam prodávány pouze lihoviny nebo pouze tabákové výrobky.

8. Celní úřady a celní ředitelství budou při zajištění tabákových výrobků a lihovin postupovat podle § 42 (jako součást kontroly prováděné v rámci správy daní). V poslední větě tohoto ustanovení je řešena situace, kdy rozhodnutí o zajištění tabákových výrobků a lihovin nelze při kontrole předat jejich držiteli. Aby se zabránilo průtahům v řízení, případně maření dalšího postupu, zakládá se rozhodnutí jako nedoručitelné ve spise u kontrolního orgánu.

Související ustanovení:

§ 42 – zajištění, propadnutí a zabrání vybraných výrobků a dopravních prostředků, § 133 – zákaz prodeje, § 135f – přestupky proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, § 135g – přestupky proti oznamovací povinnosti při prodeji lihovin na veřejnosti přístupných akcích, § 135zb – správní delikty proti oznamování prodeje lihovin, § 135zq – správní delikty proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, § 135zr – správní delikty proti oznamovací povinnosti při prodeji lihovin na veřejnosti přístupných akcích, § 135zzc až 135zze – propadnutí a zabrání zajištěných lihovin a tabákových výrobků

Související předpisy:

obč. zák., – zák. o správě daní a poplatků, – daňový řád, – zákon č. 531/1990 Sb., o územních finančních orgánech, – zákon č. 64/1986 Sb., o České obchodní inspekci, – zákon č. 146/2002 Sb., o Státní zemědělské a potravinářské inspekci a o změně některých souvisejících zákonů, – zákon o živ. úřadech

ČÁST PÁTÁ – ZNAČKOVÁNÍ A BARVENÍ VYBRANÝCH MINERÁLNÍCH OLEJŮ

§ 134a

Vymezení pojmu značkování a barvení vybraných minerálních olejů

(1) Značkováním a barvením vybraných minerálních olejů se rozumí rovnoměrné přimíchávání značkovací látky a barviva do těchto olejů.

(2) Druh značkovací látky a druh barviva, jejich minimální množství v 1 litru značkovaných a barvených minerálních olejů a způsob jejich evidence stanoví prováděcí právní předpis.

K § 134a

1. Povinnost barvit a značkovat některé minerální oleje vychází ze směrnice 95/60/ES o daňovém značení plynových olejů a petroleje.

2. Podle této směrnice podléhají daňovému značení petrolej a těžké plynové oleje, které jsou uvedeny do volného daňového oběhu a jsou daňově zvýhodněny, buď formou osvobození od daně, nebo uplatněním nižší sazby daně než je sazba základní.

3. V České legislativě byla tato problematika od roku 1994 upravena zák. o barvení a značkování někt. uhlovodíkových paliv a maziv. Zákonem č. 575/2006 Sb., kterým se mění zákon o spotřebních daních a další související zákony, byla s účinností od 1. ledna 2007 problematika barvení a značkování některých minerálních olejů převedena a upravena v páté části zákona.

K odst. 1

4. Z technologického hlediska jsou 2 způsoby, jak zajistit rovnoměrné přimíchávání značkovací látky a barviva do minerálních olejů, které jsou předmětem barvení a značkování. Může se jednat o vsádkový způsob přimíchávání barviva a značkovače, kdy se do předem známého objemu minerálního oleje přidá příslušné množství barviva a značkovače a zajistí se homogenizace vzniklé směsi. Druhý způsob přimíchávání je kontinuální způsob, kdy se do minerálního oleje proudícího potrubím kontinuálně nastřikuje směs barviva a značkovače.

5. První způsob barvení a značkovaní je vhodnější pro minerální oleje, které budou distribuovány z daňového skladu v železničních cisternách, druhý způsob je vhodnější při plnění automobilových cisteren, kdy se barvení a značkování provádí před měřidlem při samotném stáčení minerálního oleje do automobilové cisterny.

K odst. 2

6. Prováděcím předpisem k tomuto a dalším vybraným ustanovením je vyhláška č. 61/2007 Sb., kterou se stanoví podrobnosti značkování a barvení vybraných minerálních olejů a značkování některých dalších minerálních olejů. Jak už napovídá název, je tato vyhláška také prováděcím předpisem k některým ustanovením části páté zákona, která upravuje problematiku značkování některých dalších minerálních olejů. Autorem této vyhlášky je Ministerstvo průmyslu a obchodu České republiky.

7. Značkovací látka (také nazývána Euromarker) pro značkování minerálních olejů je ve všech členských státech Evropské unie stejná. Rozhodnutím Komise č. 2011/544 ze dne 16. září 2011 o určení společné látky pro daňové značení plynových olejů a petroleje byla jako značkovač stanovena látka N-ethyl-N-[2-(1-isobutoxyethoxy)ethyl]--4-fenylazo)aniline s identifikačním barevným odstínem Solvent Yellow 124. Minimální koncentrace značkovače je stanovena na 6 mg na litr minerálního oleje.

8. Jako barvivo se použije barvivo Solvent Red 19. Minimální množství barviva v minerálním oleji musí být takové, které prokazatelně zabarví minerální olej do červena a bude kvalitativně stanovitelné.

Související ustanovení:

§ 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Související předpisy:

vyhláška č. 61/2007 Sb.

Evropské právní předpisy:

rozhodnutí Komise č. 2011/544 ze dne 16. září 2011 o určení společné látky pro daňové značení plynových olejů a petroleje

§ 134b

Předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů

(1) Předmětem značkování a barvení jsou, s výjimkou případů uvedených v odstavcích 2 a 4, minerální oleje uvedené pod kódy nomenklatury 2710 19 25, 2710 19 29, 2710 19 41, 2710 19 45 a 2710 19 49.

(2) Značkovány a barveny podle pravidel stanovených v § 134c až 134k nesmějí být

a) jiné minerální oleje než uvedené v odstavci 1,

b) minerální oleje uvedené v odstavci 1, jedná-li se o pohonné hmoty a maziva podle zvláštního právního předpisu65e), s výjimkou minerálních olejů, na které se vztahuje osvobození od daně podle § 49 odst. 8,

c) minerální oleje uvedené v odstavci 1, jedná-li se o pohonné hmoty pro plavby na vodách na daňovém území České republiky, na které se nevztahuje osvobození od daně podle § 49 odst. 8,

d) složky pro výrobu těch minerálních olejů, které jsou uvedeny v písmenech a) až c),

e) minerální oleje uvedené v odstavci 1, u nichž je značkování a barvení na závadu jejich použití.

(3) Seznam minerálních olejů podle odstavce 2 písm. e), u nichž je značkování a barvení na závadu jejich použití, stanoví prováděcí právní předpis.

(4) Značkovány a barveny nemusí být minerální oleje uvedené v odstavci 1, které jsou nebo mají být dopravovány do jiných členských států v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu, nebo které jsou nebo mají být vyváženy do třetích zemí.

65e) § 77 zákona č. 56/2001 Sb., o podmínkách provozu vozidel na pozemních komunikacích, ve znění zákona č. 311/2006 Sb.

K § 134b

1. Povinnost barvit a značkovat vychází ze směrnice 95/60/ES o daňovém značení plynových olejů a petroleje. Porovnání předmětu značkování a barvení uvedeného ve směrnici 95/60/ES a v zákoně zjistíme, že předmět barvení a značkování se mírně liší. Zatímco ve směrnici 95/60/ES je předmětem barvení a značkování petrolej KN 2710 19 25 (původní KN 2710 00 55), v zákoně jsou předmětem barvení a značkování ostatní střední oleje jak KN 2710 19 25, tak i KN 2710 19 29. Širší vymezení skupiny minerálních olejů, než je uvedeno ve směrnici 95/60/ES, které podléhají barvení a značkování, není proti uvedené směrnici.

K odst. 1

2. Mezi minerální oleje uvedené v tomto odstavci, které jsou předmětem barvení a značkování, patří jak střední oleje (KN 2710 19 25 a 2710 19 29) určené k použití pro výrobu tepla a známé pod rafinérským názvem extra lehké topné oleje, tak těžké plynové oleje (KN 2710 19 41, 2710 19 45 a 2710 19 49) určené k použití pro výrobu tepla a známé pod rafinérským označením lehké topné oleje.

3. Dále to je těžký plynový olej KN 2710 19 41 pod obchodním označením motorová nafta, který podléhá povinnosti barvení a značkování, i když se jedná o pohonnou hmotu, pokud je osvobozen podle § 49 odst. 8. To je v souladu s uvedenou směrnicí 95/60/ES. Protože je tento minerální olej daňově zvýhodněn přímo, je osvobozen od daně pro definovaný účel použití, kterým je použití jako pohonná hmota pro plavby, musí být pro tento účel použití barven a značkován.

4. Oproti tomu těžké plynové oleje (KN 2710 19 41, 2710 19 45 a 2710 19 49) podléhají povinnosti barvení a značkování i přesto, že daňové zvýhodnění je poskytováno nepřímo formou vrácení daně, a to pouze tehdy, pokud osoba uplatňující nárok na vrácení daně prokáže skutečnou spotřebu minerálního oleje pro výrobu tepla. V tomto případě k zabránění vzniku daňového úniku jsou použita 2 fiskální opatření – barvení a značkování a vrácení daně po prokázání skutečného účelu použití.

5. Z důvodové zprávy k návrhu novely zákona o spotřebních daních, kterou byla do zákona vložena část čtvrtá, vyplývá, že tato část byla do zákona vložena na žádost Ministerstva průmyslu a obchodu České republiky, ve které navrhuje zák. o barvení a značkování někt. uhlovodíkových paliv a maziv zrušit, a jeho ustanovení převzít do zákona o spotřebních daních. Vložením nové druhé části do zákona o spotřebních daních, která upravuje problematiku povolovacího řízení, se stávající část o značkování a barvení vybraných minerálních olejů označuje jako část pátá a část o značkování některých dalších minerálních olejů se nově označuje jako část šestá.

6. Po věcné stránce, až na 2 výjimky, se úprava značkování a barvení zmíněných olejů nezmění. První výjimkou je zavedení zásady, že značkovat a barvit se bude moci jen v daňovém skladu na základě povolení vydaného správcem daně. Při vydávání povolení ke značkování a barvení se postupuje obdobně jako při vydávání jiných povolení stanovených zákonem o spotřebních daních. Druhou výjimkou je zavedení povinnosti barvení a značkování minerálních olejů používaných pro vodní dopravu v těch případech, kdy jsou tyto minerální oleje osvobozeny od daně (§ 49 odst. 8). Toto opatření je v souladu se směrnicí č. 95/60/ES, která ukládá povinnost barvit a značkovat všechny minerální oleje, u kterých se uplatňuje daňové zvýhodnění.

7. Pokud by byl minerální olej určen k jinému účelu použití, než je pohon motorů nebo výroba tepla, pak by mohl daňový subjekt na tento minerální olej uplatnit osvobození podle § 49 odst. 1, ale v souladu se směrnicí č. 95/60/ES by podléhal barvení a značkování, protože by se jednalo o daňové zvýhodnění. Pouze prováděcí předpis by mohl umožnit uplatnění výjimky z barvení a značkování na takto daňově zvýhodněný minerální olej, který je primárně předmětem barvení a značkování.

K odst. 2

8. Toto ustanovení definuje případy, kdy minerální oleje uvedené pod kódy nomenklatury 2710 19 25, 2710 19 29, 2710 19 41, 2710 19 45 a 2710 19 49 nesmějí být barveny a značkovány. Například se jedná o motorovou naftu, která je používána jako pohonná hmota jinak než pro plavbu, tedy pro pohon vozidel, drážních vozidel, stacionárních motorů pro výrobu elektřiny apod. Další případ použití motorové nafty, kdy nesmí být barvena a značkována, je její použití jako pohonná hmota pro soukromá rekreační plavidla. Výše uvedené minerální oleje také nesmějí být barveny a značkovány, pokud jsou použity jako složky pro výrobu minerálních olejů, které nesmějí být barveny a značkovány nebo jsou používány k takovým účelům, pro které je barvení a značkování na závadu.

9. Dále ustanovení definuje skupinu minerálních olejů, které podle § 134c nesmějí být barveny a značkovány. Zjednodušeně lze říct, že se jedná o minerální oleje, které mají kódy nomenklatury jiné než výše uvedených 5 kódů nomenklatury.

K odst. 3

10. Prováděcím předpisem jsou pro minerální oleje uvedené pod kódy nomenklatury 2710 19 25, 2710 19 29, 2710 19 41, 2710 19 45 a 2710 19 49 uvedeny účely použití, u nichž je barvení a značkování na závadu.

11. Jedná se o účely použití jiné, než je pohon motorů nebo výroba tepla, a tedy tyto minerální oleje mohou být osvobozeny od daně podle § 49 odst. 1. Ačkoli budou tyto minerální oleje daňově zvýhodněny, nebudou barveny a značkovány tak, jak primárně stanovuje směrnice 95/60/ES. Opatřením proti jejich zneužití k daňovému úniku je pak povinností uživatele, který přijímá tyto minerální oleje osvobozené od daně nebarvené a neznačkované, být držitelem zvláštního povolení. To je v souladu s článkem 1 bodu 2 Směrnice, která umožňuje členským státům povolit odchylky pro uplatňování daňového značení z technických důvodů, pokud přijmou vhodná opatření pro úřední dohled.

12. Obdobně zákon postupuje u motorové nafty, která je daňově zvýhodněna, pokud je určena pro zemědělskou prvovýrobu. Protože je daňové zvýhodnění poskytováno formou vrácení daně po prokázání skutečného účelu použití, lze tento postup považovat za vhodné opatření pro úřední dohled. Technickým problémem, kterému se legislativní úprava v zákoně chtěla vyhnout, byla problematika prokazování oprávněné spotřeby motorové nafty v zemědělské technice, pokud subjekt vedle rostlinné výroby provozuje i živočišnou výrobu, na kterou se daňové zvýhodnění nevztahuje.

13. Pokud by bylo daňové zvýhodnění poskytováno zákonem přímo formou snížené sazby daně, bylo by prokazování oprávněného použití daňově zvýhodněné motorové nafty obtížné jak pro daňové subjekty, tak pro správce daně. Barvivo používané pro barvení a značkování se totiž zachytává v palivovém systému dopravního prostředku a může způsobit obarvení motorové nafty, která byla řádně zdaněna a použita pro účely, na které se nevztahuje žádné daňové zvýhodnění, ale došlo by k porušení zákona podle § 134e.

K odst. 4

14. Toto ustanovení naopak definuje, kdy minerální oleje uvedené v odst. 1 nemusí být barveny a značkovány. Jedná se o případy, kdy minerální oleje opustí daňové území České republiky, protože budou dopravovány do jiného členského státu ať už v režimu podmíněného osvobození od daně, nebo ve volném daňovém oběhu, nebo budou vyvezeny z území Evropského společenství do třetích zemí.

15. Pokud ale tyto minerální oleje budou barveny a značkovány, nebude se jednat o porušení zákona, protože zákon stanovuje, že tyto minerální oleje nemusí být barveny a značkovány, tedy mohou být barveny a značkovány.

Související ustanovení:

§ 134a – vymezení pojmu značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134c – zásady značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134d – vývoz vybraných minerálních olejů, § 134e a 134f – povinnosti a zákazy při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Související předpisy:

směrnice 95/60/ES

§ 134c

Zásady značkování a barvení vybraných minerálních olejů

(1) Minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 musí být označkovány a obarveny po celou dobu, kdy se nacházejí na daňovém území České republiky, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 134b odst. 4 a § 134e odst. 1).

(2) Na daňovém území České republiky se mohou minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 značkovat a barvit výhradně v daňovém skladu podle § 19 odst. 2, který je vybaven dávkovacím a mísicím zařízením pro značkování a barvení těchto olejů. Značkování a barvení minerálních olejů uvedených v § 134b odst. 1 mimo daňový sklad podle § 19 odst. 2, který je vybaven dávkovacím a mísicím zařízením pro značkování a barvení těchto olejů, se považuje za závažné porušení tohoto zákona.

(3) Minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 se posuzují z hlediska obsahu značkovací látky a barviva formou certifikace podle zvláštního právního předpisu65f).

(4) Na minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 značkované a barvené jinak, než stanoví tento zákon, se pohlíží jako na minerální oleje neznačkované a nebarvené.

65f) § 10 zákona č. 22/1997 Sb., o technických požadavcích na výrobky a o změně a doplnění některých zákonů, ve znění zákona č. 71/2000 Sb. a zákona č. 205/2002 Sb.

K § 134c

1. Podstatou barvení a značkování minerálních olejů je jednoduchým způsobem vydělit skupinu minerálních olejů, u kterých lze uplatnit daňové zvýhodnění, ať již přímo formou osvobození od daně, nebo nepřímo formou vrácení daně.

K odst. 1

2. Obecné pravidlo v oblasti barvení a značkování stanoví, že minerální oleje, které se nacházejí na daňovém území České republiky, musí být barveny a značkovány. Tato povinnost platí bez ohledu na to, zda tyto minerální oleje zde byly vyrobeny, dopraveny z jiného členského státu nebo dovezeny ze třetí země.

3. Výjimku tvoří minerální oleje, které jsou určeny pro vývoz do třetích zemí nebo budou dopravovány do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu. Tyto minerální oleje nemusí být barveny a značkovány, ale mohou být, pokud to není na závadu přijímající osobě.

4. Druhou výjimku tvoří minerální oleje, které se nacházejí v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně. Tyto minerální oleje nemusí být barveny a značkovány do okamžiku, než budou uvedeny do volného daňového oběhu. Při výstupu z daňového skladu musí být tyto minerální oleje již barveny a značkovány, pokud se na ně nevztahuje předchozí výjimka.

K odst. 2

5. Toto ustanovení jednoznačně stanovuje, kde může být prováděno barvení a značkování minerálních olejů na daňovém území České republiky, které se tímto považuje za zpracovatelskou operaci. Zároveň je jasně definována osoba, která je oprávněna barvit a značkovat minerální oleje na daňovém území České republiky. Pouze provozovatel daňového skladu smí barvit a značkovat minerální oleje za podmínek, které jsou stanoveny dále v zákoně.

K odst. 3

6. Barvení a značkování musí být prováděno takovým způsobem, aby minerální olej vždy obsahoval minimální množství značkovací látky a dostatečné množství barviva, které je kvalitativně stanovitelné. Z tohoto důvodu je nutné, aby použitá technologie pro barvení a značkování minerálních olejů byla certifikována. Potom provozovatel daňového skladu při vydání minerálních olejů z daňového skladu může vydat prohlášení o shodě podle zák. o tech. požadavcích na výrobky. Odběratel pak má zajištěno, že minerální olej je barven a značkován v souladu se zákonem.

K odst. 4

7. Minerální oleje, které budou obsahovat méně značkovací látky, než je minimální množství 6 mg na litr minerálního oleje nebo nedostatečné množství barviva, které by bylo kvalitativně stanovitelné, se podle tohoto zákona považují za nebarvené a neznačkované. Při tom stačí, aby nebyla splněna jedna ze dvou podmínek týkající se množství barviva nebo značkovače.

Související ustanovení:

§ 134a – vymezení pojmu značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134d – vývoz vybraných minerálních olejů, § 134e a 134f – povinnosti a zákazy při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Související předpisy:

zák. o tech. požadavcích na výrobky

§ 134d

Vývoz vybraných minerálních olejů

Právnické a fyzické osoby, pro které jsou minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 určené pro vývoz uvedeny do volného daňového oběhu, jsou okamžikem uvedení do volného daňového oběhu povinny podat celnímu úřadu celní prohlášení na propuštění těchto olejů do režimu vývozu nebo do tranzitního režimu Evropských společenství. V případě neuskutečnění vývozu nebo zrušení tranzitního režimu Evropských společenství jsou uvedené osoby povinny tyto oleje, pokud již nebyly označkovány a obarveny, označkovat a obarvit, a to výhradně v daňovém skladu. Tyto oleje jsou dnem přijetí do daňového skladu opětovně uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně a provozovateli daňového skladu vzniká dnem jejich přijetí nárok na vrácení daně.

K § 134d

1. Na minerální oleje, které jsou určeny pro vývoz do třetích zemí, se vztahuje výjimka z barvení a značkování. Tyto minerální oleje nemusí být z důvodu uvedeného v tomto ustanovení barveny a značkovány.

2. Pokud nebude uskutečněn vývoz těchto minerálních olejů, ať už jako přímý vývoz nebo jako tranzit Evropským společenstvím s následným vývozem, pak zákon stanovuje povinnost osobě, která měla uskutečnit vývoz těchto minerálních olejů, obarvení a označkování minerálních olejů výhradně v daňovém skladu.

3. Podle § 134e odst. 1 mohou být minerální oleje obarveny a označkovány nejpozději před jejich uvedením do volného daňového oběhu. Z tohoto důvodu by postačilo stanovení povinnosti uvést tyto minerální oleje zpět do daňového skladu z důvodu dalšího zpracování. Podle § 54 by tyto minerální oleje byly opětovně uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně a provozovateli daňového skladu, který by tyto minerální oleje přijal, by vznikl nárok na vrácení daně.

4. Ze znění uvedeného ustanovení není zcela jasné, zda musí být vrácené minerální oleje obarveny a označkovány, i když se budou nacházet v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně, nebo zda mohou být obarveny a označkovány až před dalším uvedením do volného daňového oběhu. Není tedy zřejmé, zda provozovatel daňového skladu neporuší zákon, pokud bude tyto minerální oleje skladovat v režimu podmíněného osvobození od daně nebarvené a neznačkované.

5. V ustanovení není řešena možnost, že budou minerální oleje vyvezeny v režimu podmíněného osvobození od daně podle § 27b. Lze se domnívat, že pokud budou minerální oleje vyváženy tímto způsobem, ale k vývozu minerálních olejů nedojde, zůstanou minerální oleje v režimu podmíněného osvobození od daně, a tedy není důvod specificky stanovovat povinnosti osobám ohledně zajištění zpětného přijetí do daňového skladu a obarvení a označkování těchto minerálních olejů.

Související ustanovení:

§ 19 – podmíněné osvobození od daně, § 27b – elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně, § 54 – vracení daně z minerálních olejů plátci, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134c – zásady značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134e a 134f – povinnosti a zákazy při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Povinnosti a zákazy při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 134e

[Povinnosti při značkování a barvení vybraných minerálních olejů]

(1) Značkovat a barvit minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 je na daňovém území České republiky povinen provozovatel daňového skladu nejpozději před jejich uvedením do volného daňového oběhu.

(2) Při dopravě minerálních olejů uvedených v § 134b odst. 1 z jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně či ve volném daňovém oběhu nebo při jejich dovozu ze třetí země je povinen značkování a barvení těchto olejů zajistit jejich příjemce nebo dovozce, a to ještě před jejich vstupem na daňové území České republiky. To se nevztahuje na případy, kdy jsou minerální oleje dopravovány v režimu podmíněného osvobození od daně do daňového skladu podle § 19 odst. 2.

(3) Výrobce a uživatel směsi značkovací látky a barviva uvedených v prováděcím právním předpisu podle § 134a odst. 2, který má sídlo na daňovém území České republiky, je povinen vést evidenci značkovací látky a barviva podle prováděcího právního předpisu.

(4) Provozovatel daňového skladu, příjemce nebo dovozce, který je povinen značkovat a barvit minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 nebo který je povinen takové značkování a barvení zajistit, je na žádost správce daně nebo příslušného orgánu povinen předložit certifikát podle zvláštního právního předpisu65f).

(5) Právnické a fyzické osoby, které nakoupí nebo jinak nabudou neznačkované a nebarvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 s úmyslem dopravit je do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně či ve volném daňovém oběhu nebo vyvézt do třetí země, jsou povinny bezodkladně zajistit značkování a barvení těchto olejů, jestliže se tato doprava nebo vývoz neuskuteční. Pro uvedené právnické a fyzické osoby platí povinnosti stanovené v odstavcích 1 a 2 obdobně. Pokud jsou tyto výrobky již uvedeny do volného daňového oběhu, musí být označkovány a obarveny v daňovém skladu. V takovém případě jsou tyto oleje opětovně uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně a provozovateli daňového skladu vzniká dnem přijetí nárok na vrácení daně.

(6) Právnické a fyzické osoby, které vyrábějí, zpracovávají, dopravují, skladují, nakupují nebo jinak nabývají, prodávají nebo spotřebovávají v rámci podnikatelské činnosti6) minerální oleje uvedené v § 134b, jsou povinny

a) vyrábět, zpracovávat, dopravovat, skladovat, nakupovat nebo jinak nabývat, prodávat nebo spotřebovávat tyto oleje jen na základě živnostenského oprávnění pro tyto činnosti podle zvláštního právního předpisu upravujícího živnostenské podnikání; to se netýká osob, které nakupují, prodávají, dopravují nebo skladují tyto oleje výhradně v jednotkovém balení do 20 litrů,

b) umožnit správci daně nebo příslušnému orgánu přístup do objektů, prostor a zařízení používaných při výrobě, zpracování, dopravě, skladování, nákupu nebo jiném nabývání, prodeji nebo spotřebě těchto olejů,

c) na vyžádání předložit správci daně nebo příslušnému orgánu příslušnou dokumentaci a poskytnout jim pravdivé a úplné informace související s výrobou, zpracováním, dopravou, skladováním, nákupem nebo jiným nabýváním, prodejem nebo spotřebou těchto olejů,

d) umožnit správci daně nebo příslušnému orgánu bezplatně odebrat v potřebném množství vzorky těchto olejů způsobem stanoveným prováděcím právním předpisem,

e) uhradit nezbytné náklady spojené s provedením analýzy odebraného vzorku akreditovanou osobou65f), bylo-li na základě této analýzy zjištěno porušení povinností stanovených tímto zákonem.

(7) Právnické a fyzické osoby, které vyrábějí, zpracovávají, dopravují, skladují, nakupují nebo jinak nabývají, prodávají nebo spotřebovávají v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134b, vedou a uchovávají způsobem stanoveným prováděcím právním předpisem evidenci o druzích a množství těchto olejů a o uvedených způsobech nakládání s nimi.

(8) Právnické a fyzické osoby, které vyrábějí, zpracovávají nebo prodávají minerální oleje, jež nesmějí být podle § 134b odst. 2 písm. e) značkovány a barveny, způsobem uvedeným v odstavci 6, jsou povinny

a) v průvodní technické dokumentaci a v dokladech stanovených tímto zákonem pro tyto oleje výslovně uvést, že tyto oleje nesmějí být použity pro pohon motorů,

b) mít v evidenci prohlášení kupujícího, s výjimkou prodeje minerálních olejů nepodnikající fyzické osobě v jednotkovém balení do 20 litrů, o tom, že

1. 1. splňuje podmínky podle odstavce 10,

2. 2. značkování a barvení těchto olejů je na závadu jejich použití a

3. 3. tyto minerální oleje nebudou použity pro jiné účely, než pro které nesmějí být značkovány a barveny,

c) uchovávat technickou dokumentaci a doklady k těmto olejům po dobu 10 let ode dne, kdy s nimi začaly nakládat způsobem uvedeným v odstavci 6.

(9) Právnické a fyzické osoby, které nakupují minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 písm. e), jsou na žádost prodávajícího povinny vystavit mu nejpozději přede dnem vydání těchto olejů prohlášení podle odstavce 8 písm. b). To se nevztahuje na nepodnikající fyzické osoby nakupující tyto minerální oleje v jednotkovém balení do 20 litrů.

(10) Odběratelem minerálních olejů uvedených v § 134b odst. 2 písm. e) může být pouze osoba, která

a) je vybavená prokazatelně některou z technologií, pro niž je značkování a barvení minerálních olejů na závadu jejich použití, nebo

b) tyto minerální oleje prodává nebo dodává osobě uvedené v písmeni a).

(11) Seznam technologií podle odstavce 10 stanoví prováděcí právní předpis.

(12) Ustanovení odstavce 8 písm. a) se nepoužije pro minerální oleje, které

a) prokazatelně jsou nebo mají být dopravovány do jiných členských států v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu, nebo které prokazatelně jsou nebo mají být vyváženy do třetích zemí, nebo

b) prokazatelně jsou nebo mají být dopravovány mezi daňovými sklady v režimu podmíněného osvobození od daně.

65f) § 10 zákona č. 22/1997 Sb., o technických požadavcích na výrobky a o změně a doplnění některých zákonů, ve znění zákona č. 71/2000 Sb. a zákona č. 205/2002 Sb.

K § 134e

1. Toto ustanovení definuje povinnosti pro jednotlivé skupiny osob, které jakýmkoli způsobem nakládají s minerálními oleji, které jsou předmětem značkování a barvení, nebo které naopak značkovány a barveny být nesmí. Dále toto ustanovení definuje zákazy a omezení v oblasti značkování a barvení pro osoby, které s těmito minerálními oleji nakládají.

K odst. 1

2. Podle této části zákona lze značkovat a barvit vybrané minerální oleje na daňovém území České republiky pouze v daňovém skladu. V tomto odstavci je pak stanovena nejzazší lhůta, dokdy mají být tyto minerální oleje značkovány a barveny. Protože zákon stanovuje, že vybrané minerální oleje musí být značkovány a barveny nejpozději před jejich uvedením do volného daňového oběhu, pak tyto minerální oleje po dobu, kdy se budou v daňovém skladu nacházet v režimu podmíněného osvobození od daně, značkovány a barveny být nemusí.

3. Ve volném daňovém oběhu tyto vybrané minerální oleje, které jsou uvedeny v § 134b odst. 1, mohou být na daňovém území České republiky pouze značkované a barvené, pokud se na ně nevztahuje výjimka ze značkování a barvení, tj. případy, kdy značkování a barvení těchto minerálních olejů by bylo na závadu jejich dalšího použití.

K odst. 2

4. Oprávněný příjemce, který přijímá vybrané minerální oleje v režimu podmíněného osvobození od daně z jiného členského státu, musí zajistit, aby tyto minerální oleje byly značkovány a barveny ještě před jejich vstupem na daňové území České republiky.

5. Je to dáno tím, že značkování a barvení je operace, kterou lze provádět v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně, ale oprávněný příjemce je oprávněn v režimu podmíněného osvobození od daně vybrané minerální oleje pouze přijímat, nikoli však skladovat, zpracovávat nebo odesílat.

6. Stejným způsobem musí postupovat i osoby, které přijímají vybrané minerální oleje z jiného členského státu ve volném daňovém oběhu. Obdobná povinnost je pak stanovena i dovozcům, kteří vybrané minerální oleje dováží ze třetích zemí. I tyto 2 skupiny osob musí zajistit, aby minerální oleje, které jsou dopravovány nebo dováženy, byly označkovány a obarveny ještě před vstupem na daňové území České republiky.

K odst. 3

7. Prováděcím předpisem je stanoven způsob vedení evidence směsi značkovací látky a barviva. Tato povinnost je uložena výrobci této směsi a uživateli směsi, které mají sídlo nebo místo pobytu na daňovém území České republiky.

8. Uživatelem směsi barviva a značkovače je primárně provozovatel daňového skladu, kterému zákon ukládá za povinnost značkovat a barvit vybrané minerální oleje před jejich uvedením do volného daňového oběhu. Mezi uživatele ale lze zařadit i příjemce a dovozce vybraných minerálních olejů. Tyto osoby mohou nabývat směs značkovací látky a barviva a dodávat ji osobě, která jí zajistí značkování a barvení vybraných minerálních olejů mimo daňové území České republiky.

K odst. 4

9. Jedna z povinností, která je uložena provozovateli daňového skladu, příjemci nebo dovozci, spočívá v předložení certifikátu podle § 10 zák. o tech. požadavcích na výrobky kontrolnímu orgánu.

10. V případě značkování a barvení vybraných minerálních olejů se jedná o certifikát vydaný akreditovanou osobou, kterým se osvědčuje, že výrobek je v souladu s technickými požadavky uvedenými v certifikátu. V případě vybraných minerálních olejů se jedná o osvědčení, že tyto minerální oleje obsahují příslušný druh značkovače a druh barviva a jejich minimální množství, jak to stanovuje prováděcí předpis.

K odst. 5

11. Tento odstavec upravuje postup pro osoby, které hodlají dopravit neznačené a nebarvené vybrané minerální oleje do jiného členského státu nebo je vyvézt do třetích zemí, ale doprava nebo vývoz těchto neznačených a nebarveným minerálních olejů z jakéhokoli důvodu není realizována.

12. Pokud se bude jednat o dopravu vybraných minerálních olejů do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození, pak podle § 25 odst. 1 písm. b) bodu 1 a 3 může být doprava zahájena z daňového skladu nebo z místa dovozu na daňovém území České republiky. V případě, že se doprava neuskuteční, zůstávají vybrané minerální oleje v daňovém skladu, nebo jsou z místa dovozu do daňového skladu dopraveny v režimu podmíněného osvobození od daně a vybrané minerální oleje dále nepodléhají značkování a barvení.

13. Obdobně se postupuje, pokud vybrané minerální oleje mají být vyvezeny do třetích zemí v režimu podmíněného osvobození od daně podle § 25 odst. 1 písm. b) bodu 2. Jestliže nebude tento vývoz realizován, minerální oleje zůstávají v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně, nebo jsou v tomto režimu dopraveny z místa dovozu na daňovém území České republiky do daňového skladu a vybrané minerální oleje dále nepodléhají značkování a barvení.

14. Zcela odlišný je postup, pokud jsou neznačené a nebarvené minerální oleje před dopravou do jiného členského státu nebo před vývozem do třetí země nejdříve uvedeny do volného daňového oběhu, a provozovateli tak vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit z těchto vybraných minerálních olejů.

15. Pokud po uvedení těchto minerálních olejů do volného daňového oběhu není zahájena doprava do jiného členského státu ve volném daňovém oběhu, musí být minerální oleje přijaty zpět do daňového skladu a opětovně uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně. Otázkou zůstává, zda musí být tyto minerální oleje označkovány a obarveny, když se budou nacházet v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně, a když za takové podmínky vybrané minerální oleje nepodléhají značkování a barvení podle odst. 1 tohoto ustanovení.

16. Obdobně lze nahlížet na minerální oleje, které byly určeny pro vývoz do třetí země a před tímto vývozem byly uvedeny do volného daňového oběhu, ale k vývozu nakonec nedošlo. I v tomto případě jsou vybrané minerální oleje přijaty zpět do daňového skladu a opětovně uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně.

K odst. 6

17. Povinnosti stanovené v tomto odstavci se vztahují k osobám, které vyrábějí, zpracovávají, dopravují, skladují, nakupují nebo jinak nabývají, prodávají nebo spotřebovávají vybrané minerální oleje v rámci podnikatelské činnosti. Jedná se tedy o právnické osoby a podnikající fyzické osoby.

K odst. 6 písm. a)

18. Právnické osoby nebo podnikající fyzické osoby mohou nakládat s minerálními oleji v rámci podnikatelské činnosti pouze na základě živnostenského oprávnění pro tyto činnosti. V souvislosti s novelou živnostenského zákona k 1. červenci 2008 došlo ke změnám v rozdělení a definování některých vázaných a volných živností.

19. Dříve byl nákup, prodej a skladování paliv a maziv vázanou živností, tj. byla pro tyto činnosti zákonem předpokládána odbornost a praxe. Novelou byla tato živnost redukována. Nákup, prodej a skladování paliv a maziv se nově zařazuje do oboru činnosti náležející do živnosti volné, konkrétně do oboru velkoobchod a maloobchod.

20. Od 1. července 2008 je vázanou živností pouze výroba a zpracování paliv a maziv (příloha 2 živnostenského zákona). Právnické osoby nebo podnikající fyzické osoby, které vyrábějí nebo zpracovávají minerální oleje, musí v každém případě prokazovat, že jsou držiteli tohoto živnostenského oprávnění, jelikož tato činnost předpokládá odbornou způsobilost stanovenou v příloze č. 2 živnostenského zákona.

K odst. 6 písm. b) až e)

21. Pod těmito písmeny jsou právnickým a podnikajícím fyzickým osobám uloženy povinnosti související s činností kontrolních orgánů. Právnické osoby a podnikající fyzické osoby jsou povinny umožnit přístup do objektů, prostor a zařízení, ve kterých jsou vybrané minerální oleje vyráběny, zpracovány, skladovány, spotřebovávány nebo jsou používány v souvislosti s dopravou, nákupem nebo jiným nabýváním nebo prodejem a zároveň umožnit bezplatný odběr vzorků minerálních olejů, se kterými kontrolovaná osoba nakládá. Dále jsou výše uvedené osoby povinny na vyžádání předložit kontrolním orgánům dokumentaci k minerálním olejům, se kterými tyto osoby nakládají.

22. Pokud je analýzou odebraného vzorku zjištěno porušení zákazů nebo nesplnění povinností, které jsou uloženy tímto zákonem, pak je kontrolovaná osoba povinna uhradit nezbytné náklady související s analýzou vzorku odebraného minerálního oleje.

23. Analýzu vzorků minerálních olejů, které odebírají kontrolní orgány v rámci kontroly značkování a barvení vybraných minerálních olejů, může provádět pouze akreditovaná osoba.

K odst. 7

24. Prováděcí předpis k této části zákona stanovuje právnickým osobám a fyzickým podnikajícím osobám způsob vedení a uchovávání evidence o vybraných minerálních olejích, se kterými tyto osoby nakládají.

25. Výše uvedené osoby jsou povinny provádět týdenní bilanci o druzích, množství a jakosti vyrobených, zpracovaných, dovezených, skladovaných, převzatých a vydávaných minerálních olejů. Evidence musí také obsahovat údaje o právnických osobách a podnikajících fyzických osobách, které jim minerální oleje dodávají, jakož i o právnických a fyzických osobách, kterým minerální oleje vydávají. Dále vedou evidenci vydaných a přijatých potvrzení o jakosti minerálních olejů.

K odst. 8

26. Tento odstavec obsahuje povinnosti stanovené právnickým osobám nebo podnikajícím fyzickým osobám, které naopak nakládají s minerálními oleji uvedenými v § 134b odst. 2 písm. e), které naopak nesmějí být značkovány a barveny.

27. Tyto osoby musí v technické dokumentaci a v dokladech stanovených tímto zákonem uvádět informaci, že tyto minerální oleje nesmějí být použity pro pohon motorů. Dále tyto osoby jsou povinny uchovávat prohlášení od kupujících osob, že u prodávaných minerálních olejů je značkování a barvení na závadu jejich dalšímu použití. V prohlášení kupujícího musí být dále uvedeno, že tyto minerální oleje nebudou použity pro pohon motorů ani pro výrobu pohonných hmot nebo maziv.

28. Lhůta pro uchovávání technické dokumentace a dokladů k těmto minerálním olejům je stejná jako lhůta pro uchovávání účetních dokladů.

K odst. 9

29. Právnickým a fyzickým osobám je uložena povinnost vystavit na požádání prodávajícího prohlášení o způsobu nakládání s minerálními oleji uvedenými v § 134b odst. 2 písm. e) podle odstavce 8 písm. b).

30. Nepodnikající fyzické osoby, které nabývají tyto minerální oleje pouze pro vlastní spotřebu, nemusí plnit tuto povinnost, pokud se bude jednat o minerální oleje v jednotkovém balení do 20 litrů.

K odst. 10 a 11

31. Toto ustanovení reguluje počet subjektů v obchodním řetězci, které nakládají s minerálními oleji uvedenými v § 134b odst. 2 písm. e), jež jsou předmětem značkování a barvení, ale vzhledem k účelu jejich konečného použití jsou z této povinnosti vyňaty. V obchodním řetězci se tedy může vyskytovat výrobce těchto minerálních olejů a jejich konečný spotřebitel, nebo výrobce, distributor pro konečného spotřebitele a konečný spotřebitel.

32. Odběratelem tedy může být pouze osoba, která přijímá uvedené minerální oleje a zároveň prokazatelně disponuje některou z technologií, pro niž je značkování a barvení na závadu, je tedy konečným spotřebitelem. Dále může být odběratelem osoba, která prodává nebo dodává výše uvedené minerální oleje konečnému spotřebiteli disponující opět některou z definovaných technologií.

33. Seznam technologií, u kterých je značkování a barvení minerálních olejů na závadu jejich použití, stanoví prováděcí předpis.

K odst. 12

34. Povinnost uvádět v průvodní technické dokumentaci nebo v dokladech stanovených tímto zákonem (§ 5 a 51) informaci, že minerální oleje nesmí být použity pro pohon motorů, se nevztahuje na minerální oleje, které jsou nebo mají být:

a) dopravovány do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně,

b) dopravovány do jiného členského státu ve volném daňovém oběhu,

c) vyváženy do třetích zemí,

d) dopravovány mezi dvěma daňovými sklady v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky.

Související ustanovení:

§ 5 – prokázání zdanění vybraných výrobků, § 51 – prokázání zdanění minerálních olejů, § 52 – prokázání oprávněného nabytí minerálních olejů osvobozených od daně, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Související předpisy:

vyhláška č. 61/2007 Sb., – zák. o tech. požadavcích na výrobky, – § 420 obč. zák., – živnostenský zákon

§ 134f

[Zákazy při značkování a barvení vybraných minerálních olejů]

Je zakázáno

a) ředit, odstraňovat nebo jinak měnit značkování a barvení minerálních olejů uvedených v § 134b odst. 1 mimo daňový sklad nacházející se na daňovém území České republiky, který má povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů,

b) uvádět do volného daňového oběhu neznačkované a nebarvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1,

c) nabízet k prodeji nebo používat značkované a barvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 pro pohon motorů s výjimkou stacionárních motorů a plynových turbin určených pro výrobu elektrické a tepelné energie a s výjimkou motorů používaných při plavbách na vodách na daňovém území České republiky, pokud se na minerální oleje použité pro tyto plavby vztahuje osvobození od daně podle § 49 odst. 8,

d) dopravovat a skladovat značkované a barvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 v nádobě, která je ve spojení s motorem, nebo je do takové nádoby stáčet,

e) nabízet k prodeji nebo používat minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 písm. d) a e) pro jiné účely, než pro které tyto minerální oleje nesmějí být značkovány a barveny.

K § 134f

1. Kromě povinností stanovuje zákon pro oblast barvení a značkování také zákazy. Vyjma provozovatele daňového skladu, který je držitelem povolení k barvení a značkování vybraných minerálních olejů v daňovém skladu, nesmí žádná jiná osoba barvit a značkovat minerální oleje na daňovém území České republiky. Zároveň nesmí ředit, odstraňovat nebo jinak měnit obsah barviva a značkovače v minerálních olejích. Lze předpokládat, že zákaz ředit nebo jinak měnit barvení a značkování se vztahuje na záměrné zacházení s těmito minerálními oleji, nikoli na nezáměrné smíšení nebarvených a neznačkovaných minerálních olejů s barvenými a značkovanými minerálními oleji.

2. Z praxe je znám případ daňového subjektu, který v rámci podnikatelské činnosti spotřebovával minerální oleje pro výrobu tepla a uplatňoval vratku podle § 56 a dále přijímal a spotřebovával minerální oleje pro pohon motorů. Daňový subjekt tedy přijímal jak těžké plynové oleje barvené a značkované pro výrobu tepla (topné oleje), tak nebarvené a neznačkované těžké plynové oleje pro pohon motorů (motorová nafta). Při příjmu minerálních olejů došlo vinou řidiče autocisterny ke stočení nebarvených a neznačených minerálních olejů do zásobníku, kde se nacházely barvené a značkované minerální oleje. Došlo k nezáměrnému smíšení minerálních olejů. Z pohledu topných olejů došlo k ředění barviva a značkovače a z pohledu motorové nafty k barvení a značkování minerálního oleje, který nesmí být barven a značkován.

3. Vzhledem k tomu, že subjekt vzniklou situaci neprodleně oznámil svému místně příslušnému správci daně, nebyl daňový subjekt považován za osobu, která porušila ustanovení o barvení a značkování. Následně bylo veškeré množství dopraveno do daňového skladu ke zpracování. Provozovatel daňového skladu přijal minerální oleje k dalšímu zpracování, což v praxi znamenalo dobarvení a označkování celého množství tak, aby minerální oleje obsahovaly minimální množství značkovače a dostatečné množství barviva, které je kvalitativně stanovitelné. Podle § 54 vznikl provozovateli daňového skladu nárok na vrácení daně z takto přijatých minerálních olejů.

4. Zákon dále zakazuje uvádět do volného daňového oběhu nebarvené a neznačkované minerální oleje, které podle § 134b odst. 1 podléhají barvení a značkování. Tento zákaz se samozřejmě nebude vztahovat na minerální oleje, u kterých nabyvatel nebo kupující písemně prohlásí plátci s odkazem na příslušné ustanovení v prováděcí vyhlášce, že barvení a značkování je na závadu použití těchto minerálních olejů.

5. Při posouzení, zda nedošlo k porušení zákazu uvedeného pod písmenem c), je třeba posoudit použití barvených a značkovaných minerálních olejů. Minerální oleje spotřebované ve stacionárních motorech nebo plynových turbínách určených pro výrobu elektrické energie a tepla se považují za minerální oleje spotřebované pro výrobu tepla. Pro tento způsob užití minerálních olejů jako pro pohon motorů lze použít minerální oleje barvené a značkované. Na tyto minerální oleje pak lze uplatnit nárok na vrácení daně podle § 56, ale za předpokladu, že se skutečně jedná o zařízení a spotřebu definovanou v § 45 odst. 11 a jsou splněny všechny podmínky stanovené v § 56. Pokud by se pro pohon stacionárních motorů a plynových turbín určených pro výrobu elektrické a tepelné energie použily nebarvené a neznačkované minerální oleje, nejedná se v žádném případě o porušení zákona, ale subjekt by si nemohl uplatnit nárok na vrácení daně podle § 56, protože by nebyla splněna podmínka barveného a značkovaného minerálního oleje.

6. U minerálních olejů používaných pro pohon motorů při plavbách na vodách na daňovém území České republiky, je situace o něco komplikovanější. Pokud subjekt používá barvené a značkované minerální oleje pro účely, na které se vztahuje osvobození od daně podle § 49 odst. 8, pak oprávněně přijímá tyto minerální oleje osvobozené od daně. Naopak pokud by používal minerální oleje pro účely, na které se osvobození nevztahuje, pak by měl přijímat zdaněné nebarvené a neznačkované minerální oleje. Problém tedy nastává v okamžiku, kdy loď disponuje pouze jednou nádrží na minerální oleje.

7. V praxi je těžko realizovatelné oddělit v jedné nádrži od sebe barvené a značkované minerální oleje od nebarvených a neznačkovaných minerálních olejů. Ani vyčerpání zbytků minerálního oleje („brakická nafta“) z nádrže a její vyčištění po každém vyčerpání minerálních olejů, aby nedocházelo k mísení zdaněných a osvobozených minerálních olejů, je v praxi jen velmi těžko realizovatelné. Postup používaný v současné době daňovými subjekty spočívá v přijímání pouze barvených a značkovaných minerálních olejů osvobozených od daně. Při použití takto přijatých minerálních olejů pro jiný účel, než na který se vztahuje osvobození od daně, vzniká daňovému subjektu povinnost daň přiznat a zaplatit podle § 9 odst. 3 písm. b). Je pak na správci daně, zda prokáže subjektu, že daň přiznaná z takto spotřebovaných minerálních olejů byla přiznána ve správné výši, či nikoli.

8. Zákaz, který je definován pod písm. d), může porušit jakákoli osoba, tedy i nepodnikající fyzická osoba. Pokud i nepodnikající fyzická osoba, ať už vědomě nebo nevědomě stočí barvené a značkované minerální oleje do palivové nádrže dopravního prostředku, vystavuje se riziku, že bude za takovéto jednání sankcionována kontrolním orgánem. Následně pak bude muset řešit problém, jak se zbavit barviva v palivové nádrži a v celém palivovém systému. Protože i následně lze barvivo identifikovat v nebarveném a neznačkovaném minerálním oleji, který byl do palivového systému načerpán poté, co bylo spotřebováno předchozí množství barveného a značkovaného minerálního oleje. Velmi obtížně bude pak kontrolovaná osoba prokazovat, že se již nejednalo o barvený a značkovaný minerální olej.

9. Poslední zákaz, který je definován pod písm. e), zakazuje prodej nebo použití minerálních olejů, které nejsou barveny a značkovány, protože jsou určeny jako složky pro výrobu pohonných hmot nebo barvení, a značkování by bylo na závadu jejich dalšího použití pro pohon motorů. Vzhledem k účelům použití, pro které se tyto minerální oleje nesmí barvit a značkovat, se jedná o použití, pro které budou tyto minerální oleje osvobozeny od daně podle § 49 odst. 1, a uživatel je může přijímat pouze tehdy, pokud bude držitelem platného zvláštního povolení. Pokud by je sám použil pro pohon motorů, stal by se plátcem daně podle § 4 odst. 1 písm. b) bodu 1 a vznikla by mu povinnost daň přiznat a zaplatit podle § 9 odst. 3 písm. b). Obdobně, pokud by tyto minerální oleje uživatel prodal pro pohon motorů, stal by se opět plátcem a vznikla by mu povinnost daň přiznat a zaplatit. Je tedy na zvážení, zda tento zákaz není nadbytečný, protože uživatelé, kteří musí být držiteli zvláštního povolení, jsou již pod kontrolou správce daně a při přijímání a užívaní osvobozených minerálních olejů mají individuálně nastaveny podmínky tak, aby nedocházelo ke zneužívání těchto minerálních olejů k daňovým únikům.

Související ustanovení:

§ 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 21 – zajištění daně, § 21a – povolení ručitele, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 29 – doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání, § 34 – dovoz vybraných výrobků, § 55 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje v mineralogických postupech a metalurgických procesech, § 56 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro výrobu tepla, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134e a 134f – povinnosti a zákazy při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 134g

Základní ustanovení o povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů

(1) Minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 může značkovat a barvit pouze provozovatel daňového skladu, a to na základě pravomocného povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů.

(2) V případě, kdy dojde k nahrazení dosavadního povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů novým, lze minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 značkovat a barvit na základě nového povolení ode dne jeho oznámení.

(3) Značkování a barvení minerálních olejů uvedených v § 134b odst. 1 bez povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, které se podle živnostenského zákona považuje za závažné porušení podmínky stanovené zákonem o spotřebních daních, správce daně oznámí příslušnému obecnímu živnostenskému úřadu.

K § 134g

1. Podle zákona o spotřebních daních je značkování a barvení vybraných minerálních olejů zpracovatelská operace, kterou lze na daňovém území České republiky provádět pouze v daňovém skladu. Touto definicí je jednoznačně definována skupina osob, která může značkovat a barvit minerální oleje na daňovém území České republiky. Nikdo jiný než provozovatel daňového skladu není oprávněn tuto zpracovatelskou operaci provádět.

K odst. 1

2. V tomto ustanovení jsou definovány podmínky, za kterých provozovatel daňového skladu může provádět značkování a barvení vybraných minerálních olejů. Zákon stanovuje obecně, že značkovat a barvit může provozovatel daňového skladu, tedy značkování a barvení není vázáno i na nutnost tyto minerální oleje vyrábět v daňovém skladu.

3. Značkování a barvení tedy může probíhat jak v daňovém skladu, kde jsou tyto minerální oleje vyráběny, označovaném jako výrobní daňový sklad [podnik na výrobu vybraných výrobků podle § 19 odst. 2 písm. a)], tak v daňovém skladu, kam jsou tyto minerální oleje přijímány a dále skladovány, zpracovávány a odesílány, označovaném jako distribuční daňový sklad [sklad pro vybrané výrobky podle § 19 odst. 2 písm. b)].

4. Značkování a barvení vybraných minerálních olejů lze provádět tedy pouze v daňovém skladu a na základě povolení, o kterém rozhoduje správce daně na základě návrhu, který podává provozovatel daňového skladu. Jak už vyplývá z výše uvedené definice, vydání povolení ke značkování a barvení je podmíněno existencí povolení k provozování daňového skladu. V povolení k provozování daňového skladu pak musí být uvedeny minerální oleje, které jsou předmětem značkování a barvení. Bez splnění této podmínky se nelze zabývat návrhem na vydání povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů.

K odst. 2

5. Pokud dojde k ukončení stávajícího povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů a následně má být vydáno nové povolení, lze značkovat a barvit vybrané minerální oleje až ode dne nabytí platnosti nového povolení. V praxi to znamená, že je v zájmu provozovatele daňového skladu, pokud nechce na určitou dobu přerušit činnost v daňovém skladu, aby včas podal návrh na vydání nového povolení tak, aby nové povolení časově navazovalo na stávající povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů.

K odst. 3

6. Pokud bude provozovatel daňového skladu značkovat a barvit vybrané minerální oleje bez příslušného povolení vydaného správcem daně, bude se z pohledu tohoto zákona jednat o závažné porušení tohoto zákona. Toto porušení může mít vliv na vydání jiného dalšího povolení podle tohoto zákona někdy v budoucnu. Zároveň toto zjištěné porušení oznámí správce daně příslušnému živnostenskému úřadu, který na základě tohoto oznámení může zahájit řízení o odejmutí příslušného živnostenského oprávnění.

Související ustanovení:

§ 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134h – zánik a zrušení povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 134h

Zrušení a zánik povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů

(1) Správce daně rovněž zruší povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, pokud držitel povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů porušil povinnosti nebo zákazy stanovené v § 134e a 134f.

(2) Povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů zaniká rovněž dnem zrušení nebo zániku povolení k provozování daňového skladu, ve kterém jsou minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 značkovány a barveny podle tohoto povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů.

K § 134h

1. V tomto ustanovení jsou definovány případy, ve kterých dojde ke zrušení povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů a ve kterých dojde k zániku tohoto povolení. Ke zrušení povolení ke značkování a barvení dojde tehdy, když držitel tohoto povolení neplní některou z povinností uvedených v § 134e nebo poruší některý ze zákazů uvedených v § 134f. Pokud dojde ke zrušení povolení ke značkování a barvení z moci úřední, nemusí to automaticky znamenat, že správce daně zruší i povolení k provozování daňového skladu. Záleží na tom, o jaké „neplnění“ povinnosti nebo porušení zákazu se jednalo. V tomto případě je zákonem stanovena tzv. čekací doba, než může daňový subjekt požádat o nové povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů.

2. Povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů je zrušeno i v případě, kdy o to zažádá sám daňový subjekt, a to z jakéhokoli důvodu, například že již dál nechce provádět danou zpracovatelskou operaci značkování a barvení vybraných minerálních olejů. Správce daně tedy zruší povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, přičemž povolení k provozování daňového skladu zůstává dále v platnosti a daňový subjekt může o nové povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů požádat kdykoli, na rozdíl od případu, kdy je povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů zrušeno z moci úřední z důvodu neplnění povinností nebo porušení zákazu.

3. K zániku povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů naopak dojde v případě, že dojde ke zrušení povolení k provozování daňového skladu z důvodů, pro které správce daně povolení k provozování daňového skladu zruší z moci úřední. Jedná se obdobně o neplnění povinností stanovených zákonem nebo povinností uložených ve vydaném povolení, případě z důvodu porušení některého ze zákazů definovaných v zákoně.

4. Povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů také zaniká v případě, že daňový subjekt požádá o zrušení povolení k provozování daňového skladu, povolení je zrušeno na žádost a daňový subjekt může požádat o vydání nového povolení k provozování daňového skladu kdykoli v budoucnu.

5. Posledním případem, kdy zaniká povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů, je v případě, že zanikne povolení k provozování daňového skladu, tzn., že dojde k zániku právnické osoby nebo k úmrtí podnikající fyzické osoby a neexistuje právní nástupce, resp. dědic, který by pokračoval v dané činnosti.

Související ustanovení:

§ 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43o – zánik povolení, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134g – základní ustanovení o povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 134i a 134j

zrušeny

§ 134k

Porušení povinností při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

(1) Zjistí-li správce daně, že byla porušena povinnost při značkování nebo barvení vybraných minerálních olejů, sdělí tuto skutečnost bezodkladně České obchodní inspekci.

(2) Zjistí-li orgán Finanční správy České republiky nebo orgán Celní správy České republiky, že byla porušena povinnost při značkování nebo barvení vybraných minerálních olejů,

a) postupuje podle daňového řádu a

b) sdělí tuto skutečnost bezodkladně správci daně.

K § 134k

1. V tomto ustanovení je prolomena mlčenlivost správce daně vůči České obchodní inspekci. Přestože bude správcem daně zjištěno porušení při značkování a barvení vybraných minerálních olejů takového charakteru, u kterého bude výsledkem i vyměření daně z vybraných minerálních olejů, může správce daně sdělit informace o charakteru porušení, kterého se dopustil daňový subjekt.

2. Veškeré kroky, které činí orgány finanční nebo celní správy za účelem zjištění, zda došlo či nikoli k porušení povinností daňovým subjektem při značkovaní a barvení vybraných minerálních olejů, činí orgány podle daňového řádu, nikoli podle správního řádu.

3. Pokud porušení povinností při značkovaní a barvení vybraných minerálních olejů zjistí orgán Finanční správy České republiky, sdělí veškerá svá zjištění příslušnému správci daně bez zbytečného prodlení, aby mohl správce provést veškeré kroky k uložení pokuty, vyměření daně, nebo i odebrání povolení, pokud k tomu bude správce daně oprávněn.

ČÁST ŠESTÁ – ZNAČKOVÁNÍ NĚKTERÝCH DALŠÍCH MINERÁLNÍCH OLEJŮ^65g)

§ 134l

Vymezení pojmu značkování některých dalších minerálních olejů

(1) Značkováním některých dalších minerálních olejů se rozumí rovnoměrné přimíchávání značkovací látky do těchto olejů.

(2) Druh značkovací látky a její minimální množství v 1 litru některých dalších minerálních olejů neuvedených v části páté a způsob její evidence stanoví prováděcí právní předpis.

65g) Tato část zákona byla oznámena v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice 98/48/ES.

K § 134l

1. Povinnost značkovat některé další minerální oleje vychází ze zkušenosti ze správy spotřebních daní, kdy docházelo ke zneužívání některých minerálních olejů, které sice jsou v zákoně definovány jako předmět daně, ale povinnost daň přiznat a zaplatit vzniká pouze tehdy, jsou-li k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů, výrobu tepla nebo pro výrobu směsí uvedených v § 45 odst. 2.

2. K zabránění daňových úniků u minerálních olejů byly na zvážení připraveny 2 varianty legislativních úprav. První varianta zahrnovala zdanění minerální olejů uvedených v § 45 odst. 3 a následně možnost uplatnit nárok na vrácení daně, pokud bylo prokázáno, že tyto minerální oleje byly použity jinak než pro pohon motorů, výrobu tepla nebo výrobu směsí uvedených v 45 odst. 2. Druhá varianta zahrnovala dosavadní způsob zdaňování minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 3, ale stanovila povinnost tyto minerální oleje značkovat. Vyhodnocením obou variant byla nakonec vybrána varianta druhá.

3. Vzhledem k tomu, že problematika barvení a značkování vybraných minerálních olejů byla již v praxi ověřena, byla problematika značkování některých dalších minerálních olejů upravena obdobným způsobem.

K odst. 1

4. Z technologického hlediska jsou 2 způsoby, jak zajistit rovnoměrné přimíchávání značkovací látky do minerálních olejů, které jsou předmětem značkování. Může se jednat o vsádkový způsob přimíchávání značkovače, kdy se do předem známého objemu minerálního oleje přidá příslušné množství značkovače a zajistí se homogenizace vzniklé směsi. Druhý způsob přimíchávání je kontinuální způsob, kdy se do minerálního oleje proudícího potrubím kontinuálně nastřikuje značkovač.

5. První způsob značkování je vhodnější pro minerální oleje, které budou distribuovány z daňového skladu nebo od výrobce v železničních cisternách, druhý způsob je vhodnější při plnění automobilových cisteren, kdy se značkování provádí před měřidlem při samotném stáčení minerálního oleje do automobilové cisterny.

K odst. 2

6. Prováděcím předpisem k tomuto a dalším vybraným ustanovením je jednak již zmíněná vyhláška č. 61/2007 Sb. a dále pak vyhláška č. 34/2007 Sb. Autorem obou vyhlášek je Ministerstvo průmyslu a obchodu České republiky.

7. Jako značkovací látka byla stanovena stejná látka, která je určena v rámci značkování a barvení vybraných minerálních olejů, látka N-ethyl-N-[2-(1-isobutoxyethoxy)ethyl]-4-fenylazo)aniline s identifikačním barevným odstínem Solvent Yellow 124. Minimální koncentrace značkovače je stanovena na 6 mg na litr minerálního oleje.

Související ustanovení:

§ 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

vyhláška č. 61/2007 Sb., – vyhláška č. 34/2007 Sb.

§ 134m

Předmět značkování některých dalších minerálních olejů

(1) Předmětem značkování jsou, s výjimkou případů uvedených v odstavcích 2 a 4, následující minerální oleje:

a) benzol, toluol, xylol, ostatní směsi aromatických uhlovodíků a surové lehké oleje uvedené pod kódy nomenklatury 2707 10 10, 2707 20, 2707 30, 2707 50 a 2707 99 11,

b) střední oleje uvedené pod kódy nomenklatury 2710 19 11 a 2710 19 15,

c) těžké plynové oleje uvedené pod kódy nomenklatury 2710 19 31 a 2710 19 35,

d) těžké topné oleje uvedené pod kódy nomenklatury 2710 19 51, 2710 19 55, 2710 19 61, 2710 19 63, 2710 19 65 a 2710 19 69 mající alespoň dvě z těchto vlastností:

1. 1. kinematická viskozita při 40 °C je nižší než 12 mm^2 . s-1 včetně,

2. 2. hustota při 15 °C je vyšší než 784 kg . m-3 včetně a nižší než 913 kg . m-3 včetně,

3. 3. při destilační zkoušce podle metody stanovené v ČSN ISO 3405 předestiluje nejméně 20 % objemu včetně ztrát do teploty 350 °C s výjimkou těžkých topných olejů určených k použití pro pohon motorů,

e) minerální oleje uvedené pod kódy nomenklatury 2710 19 71, 2710 19 75, 2710 19 81, 2710 19 83, 2710 19 87, 2710 19 91 a 2710 19 99 mající tyto vlastnosti:

1. 1. kinematická viskozita při 40 °C je nižší než 12 mm^2 . s-1 včetně,

2. 2. bod vzplanutí podle metody Penskyho a Martense nebo metodou v otevřeném kelímku je nižší než 150 °C včetně,

3. 3. při destilační zkoušce podle metody stanovené v ČSN ISO 3405 předestiluje nejméně 20 % objemu včetně ztrát do teploty 350 °C,

přičemž postačí, aby takový olej měl vlastnost uvedenou v bodu 1 a alespoň jednu z vlastností uvedených v bodech 2 a 3,

f) acyklické nasycené uhlovodíky a acyklické uhlovodíky ostatní uvedené pod kódy nomenklatury 2901 10 10, 2901 29 20 a 2901 29 80,

g) toluen, o-xylen, m-xylen, p-xylen a směsi xylenů uvedené pod kódy nomenklatury 2902 30 00 a 2902 41 až 44,

h) složená organická rozpouštědla uvedená pod kódem nomenklatury 3814 00 90.

(2) Značkovány podle pravidel stanovených v § 134n až 134v nesmějí být

a) jiné minerální oleje než uvedené v odstavci 1,

b) minerální oleje pro specifické zpracování uvedené pod kódy nomenklatury 2710 19 11, 2710 19 31, 2710 19 51 a 2710 19 71,

c) minerální oleje pro chemické zpracování uvedené pod kódy nomenklatury 2710 19 15, 2710 19 35, 2710 19 55 a 2710 19 75; za takové chemické zpracování se však nepovažuje využití těchto minerálních olejů jako složky pro výrobu minerálních olejů mísením,

d) minerální oleje uvedené v odstavci 1 používané jako složky pro výrobu minerálních olejů určených k použití pro pohon motorů,

e) minerální oleje uvedené v odstavci 1 písm. b) až e), u nichž je značkování na závadu jejich použití,

f) minerální oleje uvedené v odstavci 1 písm. a) a f) až h), u nichž je značkování na závadu jejich použití,

g) minerální oleje uvedené v odstavci 1 v jednotkovém balení do 20 litrů.

(3) Seznam minerálních olejů uvedených v odstavci 2 písm. e) a f), u nichž je značkování na závadu jejich použití, stanoví prováděcí právní předpis.

(4) Značkovány nemusí být minerální oleje uvedené v odstavci 1, které jsou nebo mají být dopravovány do jiných členských států v režimu podmíněného osvobození od daně, ve volném daňovém oběhu nebo mimo tyto režimy, nebo které jsou nebo mají být vyváženy do třetích zemí.

K § 134m

1. Tím, že problematika barvení a značkování byla převzata ze zák. o barvení a značkování někt. uhlovodíkových paliv a maziv, a nově upravena v tomto zákoně tak, aby byla v souladu se směrnicí 95/60/ES, vypadla velká skupina minerálních olejů z povinnosti barvení a značkování. Aby ale nedocházelo k jejich zneužívání k daňovým únikům, byla pro ně zavedena povinnost značkování.

2. K této skupině minerálních olejů pak ještě přibyla vybraná skupina minerálních olejů z § 45 odst. 3.

K odst. 1

3. Minerální oleje uvedené v písm. d) pod kódy nomenklatury 2710 19 61 až 2710 19 69 a minerální oleje uvedené v písm. e) pod kódy nomenklatury 2710 19 71, 2710 19 75 a 2710 19 99 byly předmětem barvení a značkování v původním zák. o barvení a značkování někt. uhlovodíkových paliv a maziv.

4. Ostatní minerální oleje uvedené v písm. d) a e) a všechny minerální oleje uvedené v písmenech a) až c) a f) až h) byly zařazeny do předmětu značkování z důvodu zamezení jejich zneužívání k daňovým únikům.

K odst. 2

5. Obdobně jako u barvení a značkování, je u značkování definována skupina minerálních olejů, které nesmí být značkovány. Značkovány tedy nesmí být minerální oleje, které mají jiné kódy nomenklatury než minerální oleje, které jsou uvedeny v odst. 1.

6. Samostatnou skupinu pak tvoří minerální oleje, které jsou uvedeny po kódy nomenklatury 2710 19 11, 2710 19 31, 2710 19 51 a 2710 19 71, určené pro specifické zpracování. Pojem specifické zpracování je definován v doplňkové poznámce č. 5 ke kapitole 27 v nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 z 6. srpna 2001, kterým se mění přílo-ha 1 k nařízení Rady (EHS) č. 2658/78 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku. Mezi specifické procesy patří například vakuová destilace, rektifikace, krakování, reformování, extrakce selektivními rozpouštědly apod. Jedná se o procesy charakteristické pro rafinérské zpracování minerálních olejů.

7. Další specifickou skupinu tvoří minerální oleje, které jsou uvedeny po kódy nomenklatury 2710 19 15, 2710 19 35, 2710 19 55 a 2710 19 75, určené pro chemické zpracování. Chemickým zpracováním se rozumí jiné postupy, než které jsou definovány jako specifické, a dále se za chemické zpracování nepovažuje prosté mísení minerálních olejů jako složek pro výrobu jiných minerálních olejů. Mezi procesy chemického zpracování patří například halogenace, nitrace, sulfonace, halogensulfonace, nitrosulfonace apod. Jedná se o procesy charakteristické pro petrochemické zpracování minerálních olejů.

8. Výše uvedené minerální oleje také nesmějí být značkovány, pokud jsou použity jako složky pro výrobu minerálních olejů, které nesmějí být značkovány, nebo jsou používány k takovým účelům, pro které je značkování na závadu, popřípadě jsou v jednotkovém balení do 20 litrů. Minerální oleje, pro které je značkování na závadu, jsou rozděleny do 2 skupin. První skupinu tvoří minerální oleje získané v rámci rafinérských postupů. Druhou skupinu tvoří minerální oleje získané petrochemickými postupy nebo jinými postupy než při klasickém zpracování ropy. Rozdělení minerálních olejů v odst. 2 písm. e) a f) zároveň kopíruje rozdělení minerálních olejů v prováděcích vyhláškách.

K odst. 3

9. Prováděcími předpisy jsou pro minerální oleje uvedené v odst. 1 uvedeny účely použití, u nichž je barvení a značkování na závadu. Je třeba si uvědomit, že pro minerální oleje, které jsou uvedeny v odst. 1 písm. b) až e) je prováděcím předpisem vyhláška č. 61/2007 Sb., kdežto pro minerální oleje uvedené v odst. 1 pod písm. a) a f) až h) je prováděcím předpisem vyhláška č. 34/2007 Sb.

10. Účely použití, pro které je značkování na závadu, jsou účely použití jiné, než je pohon motorů nebo výroba tepla. Minerální oleje, které jsou předmět daně v § 45 odst. 1, budou pro tyto účely osvobozeny od daně podle § 49 odst. 1. Naopak u minerálních olejů, které jsou předmětem daně podle § 45 odst. 3, nebude v souvislosti s jejich účelem použití vznikat povinnost daň přiznat a zaplatit.

K odst. 4

11. Toto ustanovení naopak definuje, kdy minerální oleje uvedené v odst. 1 nemusí být značkovány. Jedná se o případy, kdy minerální oleje opustí daňové území České republiky, protože budou dopravovány do jiného členského státu ať už v režimu podmíněného osvobození od daně, nebo ve volném daňovém oběhu, nebo budou vyvezeny z území Evropského společenství do třetích zemí.

12. Pokud ale tyto minerální oleje budou značkovány, nebude se jednat o porušení zákona, protože zákon stanovuje, že tyto minerální oleje nemusí být značkovány, tedy mohou být značkovány.

Související ustanovení:

§ 134l – vymezení pojmu značkování některých dalších minerálních olejů

Evropské právní předpisy:

poznámka č. 5 ke kapitole 27 v nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001, kterým se mění příloha 1 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku

§ 134n

Zásady značkování některých dalších minerálních olejů

(1) Minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 musí být označkovány po celou dobu, kdy se nacházejí na daňovém území České republiky, pokud tento zákon nestanoví jinak (§ 134m odst. 4 a § 134p odst. 1).

(2) Na daňovém území České republiky smí minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 značkovat výhradně výrobce, který je vybaven dávkovacím a mísicím zařízením pro značkování těchto olejů, nebo provozovatel daňového skladu v případě, že tyto vybrané výrobky podléhají režimu podmíněného osvobození od daně podle § 59 odst. 1 a dosud nebyly uvedeny do volného daňového oběhu.

(3) Minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 se posuzují z hlediska obsahu značkovací látky formou certifikace podle zvláštního právního předpisu65f).

(4) Na minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 značkované jinak, než stanoví tento zákon, se pohlíží jako na minerální oleje neznačkované.

65f) § 10 zákona č. 22/1997 Sb., o technických požadavcích na výrobky a o změně a doplnění některých zákonů, ve znění zákona č. 71/2000 Sb. a zákona č. 205/2002 Sb.

K § 134n

1. Obecné pravidlo v oblasti značkování stanoví, že minerální oleje, které se nacházejí na daňovém území České republiky, musí být značkovány. Tato povinnost platí bez ohledu na to, zda tyto minerální oleje zde byly vyrobeny, dopraveny z jiného členského státu nebo dovezeny ze třetí země.

K odst. 1

2. Výjimku tvoří minerální oleje, které jsou určeny pro vývoz do třetích zemí nebo budou dopravovány do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu. Tyto minerální oleje nemusí být značkovány, ale mohou být, pokud to není na závadu přijímající osobě.

3. Druhou výjimku tvoří minerální oleje, které se nacházejí v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně. Tyto minerální oleje nemusí být značkovány do okamžiku, než budou uvedeny do volného daňového oběhu. Při výstupu z daňového skladu musí být tyto minerální oleje již značkovány, pokud se na ně nevztahuje předchozí výjimka.

K odst. 2

4. Toto ustanovení jednoznačně stanovuje, kde může být prováděno značkování minerálních olejů na daňovém území České republiky, které se tímto považuje za zpracovatelskou operaci. Zároveň jsou jasně definovány osoby, které jsou oprávněny barvit a značkovat na daňovém území České republiky. Jedná se o výrobce dotčených minerálních olejů, který smí značkovat tyto minerální oleje za podmínek, které jsou stanoveny dále v zákoně. Druhou osobou, která může některé další minerální oleje značkovat, je provozovatel daňového skladu, pokud tyto minerální oleje přijímá z jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně.

K odst. 3

5. Značkování musí být prováděno takovým způsobem, aby minerální olej vždy obsahoval minimální množství značkovací látky. Z tohoto důvodu je nutné, aby použitá technologie pro značkování minerálních olejů byla certifikována. Potom výrobce minerálních olejů, které podléhají povinnosti značkování, při vydání těchto minerálních olejů z výrobního podniku může vydat prohlášení o shodě podle zák. o tech. požadavcích na výrobky. Odběratel pak má zajištěno, že minerální olej je značkován v souladu se zákonem.

K odst. 4

6. Minerální oleje, které budou obsahovat méně značkovací látky než je minimální množství 6 mg na litr minerálního oleje, se podle tohoto zákona považují za neznačkované.

Související ustanovení:

§ 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134o – vývoz některých dalších minerálních olejů, § 134p a 134q – povinnosti a zákazy při značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

zák. o tech. požadavcích na výrobky

§ 134o

Vývoz některých dalších minerálních olejů

Právnické a fyzické osoby, pro které jsou minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 určené pro vývoz vyrobeny nebo uvedeny do volného daňového oběhu, jsou okamžikem ukončení výroby nebo uvedení do volného daňového oběhu povinny podat celnímu úřadu celní prohlášení na propuštění těchto olejů do režimu vývozu nebo do tranzitního režimu Evropských společenství. V případě neuskutečnění vývozu nebo zrušení tranzitního režimu Evropských společenství jsou uvedené osoby povinny tyto oleje, pokud již nebyly označkovány, označkovat. Jestliže jsou tyto oleje uvedené do volného daňového oběhu přijaty k označkování provozovatelem daňového skladu, jsou dnem přijetí do daňového skladu opětovně uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně.

K § 134o

1. Na minerální oleje, které jsou určeny pro vývoz do třetích zemí, se vztahuje výjimka ze značkování. Tyto minerální oleje nemusí být z důvodu uvedeného v tomto ustanovení značkovány.

2. Pokud nebude uskutečněn vývoz těchto minerálních olejů, ať už jako přímý vývoz, nebo jako tranzit Evropským společenstvím s následným vývozem, pak zákon stanovuje povinnost osobě, která měla uskutečnit vývoz těchto minerálních olejů, označkování těchto minerálních olejů. Pokud se jednalo o minerální oleje, které před vývozem byly z daňového skladu uvedeny do volného daňového oběhu, pak označkování těchto minerálních olejů může být uskutečněno výhradně v daňovém skladu. Pokud se jednalo o minerální oleje, jejichž výroba se uskutečňuje mimo daňový sklad, protože při jejich výrobě nelze uplatnit režim podmíněného osvobození podle § 59 odst. 1, pak by jejich označkování měl zajistit výrobce.

3. Podle § 134p odst. 1 mohou být minerální oleje, na které se při jejich výrobě uplatňuje režim podmíněného osvobození od daně, označkovány nejpozději před jejich uvedením do volného daňového oběhu. Z tohoto důvodu by postačilo stanovení povinnosti uvést tyto minerální oleje zpět do daňového skladu z důvodu dalšího zpracování. Podle § 54 by tyto minerální oleje byly opětovně uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně a provozovateli daňového skladu, který by tyto minerální oleje přijal, by vznikl nárok na vrácení daně.

4. Ze znění uvedeného ustanovení není zcela jasné, zda musí být vrácené minerální oleje označkovány, i když se budou nacházet v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně, nebo zda mohou být označkovány až před dalším uvedením do volného daňového oběhu. Není tedy zřejmé, zda provozovatel daňového skladu neporuší zákon, pokud bude tyto minerální oleje skladovat v režimu podmíněného osvobození od daně nebarvené a neznačkované.

5. Stejně tak není jednoznačné, kdo má za povinnost označit minerální oleje, na které nelze uplatnit režim podmíněného osvobození při jejich výrobě a nebyly vyvezeny. Podle § 134p odst. 1 smí značkovat některé další minerální oleje pouze jejich výrobce. Proto by bylo vhodné stanovit povinnost vrátit tyto minerální oleje výrobci, který by zajistil jejich značkování v souladu se zákonem.

6. V ustanovení není řešena možnost, že budou minerální oleje, na které lze uplatnit režim podmíněného osvobození od daně, vyvezeny v režimu podmíněného osvobození od daně podle § 27. Lze se domnívat, že pokud budou minerální oleje vyváženy tímto způsobem, ale k vývozu minerálních olejů nedojde, zůstanou minerální oleje v režimu podmíněného osvobození od daně, a tedy není důvod specificky stanovovat povinnosti osobám ohledně zajištění zpětného přijetí do daňového skladu a označkování těchto minerálních olejů.

Související ustanovení:

§ 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134n – zásady značkování některých dalších minerálních olejů, § 134p a 134q – povinnosti a zákazy při značkování některých dalších minerálních olejů, § 134r – základní ustanovení o povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Povinnosti a zákazy při značkování některých dalších minerálních olejů

§ 134p

[Povinnosti při značkování některých dalších minerálních olejů]

(1) Značkovat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 je na daňovém území České republiky povinen jejich výrobce nejpozději při výstupu z výrobního zařízení nebo provozovatel daňového skladu nejpozději před jejich uvedením do volného daňového oběhu.

(2) Při dopravě minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 1 z jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně, ve volném daňovém oběhu či mimo tyto režimy nebo při jejich dovozu ze třetí země je povinen značkování těchto olejů zajistit jejich příjemce nebo dovozce, a to ještě před jejich vstupem na daňové území České republiky. To se nevztahuje na případy, kdy jsou minerální oleje dopravovány v režimu podmíněného osvobození od daně do daňového skladu podle § 19 odst. 2.

(3) Výrobce a uživatel značkovací látky uvedené v prováděcím právním předpisu podle § 134l odst. 2, který má sídlo na daňovém území České republiky, je povinen vést evidenci značkovací látky podle prováděcího právního předpisu.

(4) Výrobce, příjemce nebo dovozce, který je povinen značkovat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 nebo který je povinen takové značkování zajistit, je na žádost správce daně nebo příslušného orgánu povinen předložit certifikát podle zvláštního právního předpisu65f).

(5) Právnické a fyzické osoby, které nakoupí nebo jinak nabudou neznačkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 s úmyslem dopravit je do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně, ve volném daňovém oběhu či mimo tyto režimy nebo vyvézt do třetí země, jsou povinny bezodkladně zajistit značkování těchto olejů, jestliže se tato doprava nebo vývoz neuskuteční. Pro uvedené právnické a fyzické osoby platí povinnosti stanovené v odstavcích 1 a 2 obdobně. Pokud se na tyto výrobky vztahuje režim podmíněného osvobození od daně a přitom jsou již uvedeny do volného daňového oběhu, musí být označkovány v daňovém skladu. V takovém případě jsou tyto oleje opětovně uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně a provozovateli daňového skladu vzniká dnem přijetí nárok na vrácení daně.

(6) Právnické a fyzické osoby, které vyrábějí, zpracovávají, dopravují, skladují, nakupují nebo jinak nabývají, prodávají nebo spotřebovávají v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134m, jsou povinny

a) vyrábět, zpracovávat, dopravovat, skladovat, nakupovat nebo jinak nabývat, prodávat nebo spotřebovávat tyto oleje jen na základě živnostenského oprávnění pro tyto činnosti podle zvláštního právního předpisu upravujícího živnostenské podnikání; to se netýká osob, které nakupují, prodávají, dopravují nebo skladují tyto oleje výhradně v jednotkovém balení 20 litrů,

b) umožnit správci daně nebo příslušnému orgánu přístup do objektů, prostor a zařízení používaných při výrobě, zpracování, dopravě, skladování, nákupu nebo jiném nabývání, prodeji nebo spotřebě těchto olejů,

c) na vyžádání předložit správci daně nebo příslušnému orgánu příslušnou dokumentaci a poskytnout jim pravdivé a úplné informace související s výrobou, zpracováním, dopravou, skladováním, nákupem nebo jiným nabýváním, prodejem nebo spotřebou těchto olejů,

d) umožnit správci daně nebo příslušnému orgánu bezplatně odebrat v potřebném množství vzorky těchto olejů způsobem stanoveným prováděcím právním předpisem,

e) uhradit nezbytné náklady spojené s provedením analýzy odebraného vzorku akreditovanou osobou65f), bylo-li na základě této analýzy zjištěno porušení povinností stanovených tímto zákonem.

(7) Právnické a fyzické osoby, které vyrábějí, zpracovávají, dopravují, skladují, nakupují nebo jinak nabývají, prodávají nebo spotřebovávají v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134m, vedou a uchovávají způsobem stanoveným prováděcím právním předpisem evidenci o druzích a množství těchto olejů a o uvedených způsobech nakládání s nimi.

(8) Právnické a fyzické osoby, které vyrábějí, zpracovávají nebo prodávají minerální oleje, jež nesmějí být podle § 134m odst. 2 písm. b) až f) značkovány, způsobem uvedeným v odstavci 6, jsou povinny

a) v průvodní technické dokumentaci a v dokladech stanovených tímto zákonem pro tyto oleje výslovně uvést, že tyto oleje nesmějí být použity pro pohon motorů,

b) mít v evidenci o koupi a prodeji těchto olejů prohlášení kupujícího, že značkování těchto olejů je na závadu jejich použití nebo že nebudou použity pro pohon motorů nebo k výrobě pohonné hmoty či maziva podle zvláštního právního předpisu65e),

c) mít v evidenci o koupi a prodeji těchto olejů prohlášení kupujícího, že splňuje podmínky podle odstavce 10; to se nevztahuje na nákup a prodej minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 2 písm. f),

d) uchovávat technickou dokumentaci a doklady k těmto olejům po dobu 10 let ode dne, kdy s nimi začaly nakládat způsobem uvedeným v odstavci 6.

(9) Právnické a fyzické osoby, které nakupují minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. b) až f), jsou na žádost prodávajícího povinny vystavit mu nejpozději přede dnem vydání těchto olejů prohlášení podle odstavce 8 písm. b). To se nevztahuje na nepodnikající fyzické osoby nakupující tyto minerální oleje v jednotkovém balení do 20 litrů.

(10) Odběratelem minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 2 písm. e) může být pouze osoba, která

a) je vybavena prokazatelně některou z technologií, pro niž je značkování minerálních olejů na závadu jejich použití, nebo

b) tyto minerální oleje prodává nebo dodává osobě uvedené v písmeni a).

(11) Seznam technologií podle odstavce 10 stanoví prováděcí právní předpis.

(12) Osoby, které nakupují minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. e) jsou povinny na žádost prodávajícího vystavit prohlášení podle odstavce 8 písm. c), a to přede dnem vydání těchto olejů. To se nevztahuje na nepodnikající fyzické osoby nakupující tyto minerální oleje v jednotkovém balení do 20 litrů.

(13) Ustanovení odstavce 8 písm. a) se nepoužije pro minerální oleje, které

a) prokazatelně jsou nebo mají být dopravovány do jiných členských států v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu, nebo které prokazatelně jsou nebo mají být vyváženy do třetích zemí, nebo

b) prokazatelně jsou nebo mají být dopravovány mezi daňovými sklady v režimu podmíněného osvobození od daně.

65e) § 77 zákona č. 56/2001 Sb., o podmínkách provozu vozidel na pozemních komunikacích, ve znění zákona č. 311/2006 Sb.

65f) § 10 zákona č. 22/1997 Sb., o technických požadavcích na výrobky a o změně a doplnění některých zákonů, ve znění zákona č. 71/2000 Sb. a zákona č. 205/2002 Sb.

K § 134p

1. Toto ustanovení definuje povinnosti pro jednotlivé skupiny osob, které jakýmkoli způsobem nakládají s minerálními oleji, které jsou předmětem barvení, nebo které naopak značkovány být nesmí. Dále ustanovení definuje zákazy a omezení v oblasti značkování pro osoby, které s těmito minerálními oleji nakládají.

K odst. 1

2. U minerálních olejů, které jsou předmětem značkování, je pro stanovení okamžiku, kdy musí být značkovány, rozhodující, zda se u těchto minerálních olejů při jejich výrobě uplatňuje režim podmíněného osvobození od daně podle § 59 odst. 1, či nikoli.

3. Některé další minerální oleje podléhající povinnosti značení, které se musí vyrábět v daňovém skladu, musí být označkovány nejpozději před jejich uvedením do volného daňového oběhu. Dokud se tedy budou nacházet v režimu podmíněného osvobození od daně, nemusí být poté, co budou vyrobeny, označkovány.

4. Naopak některé další minerální oleje, u kterých při jejich výrobě nelze uplatnit režim podmíněného osvobození od daně podle § 59 odst. 1, musí být označkovány nejpozději při výstupu z výrobního zařízení.

5. Ve volném daňovém oběhu tyto některé další minerální oleje, které jsou uvedeny v § 134m odst. 1, mohou být na daňovém území České republiky pouze značkované, pokud se na ně nevztahuje výjimka ze značkování, tj. případy, kdy značkování těchto minerálních olejů by bylo na závadu jejich dalšího použití.

K odst. 2

6. Oprávněný příjemce, který přijímá některé další minerální oleje v režimu podmíněného osvobození od daně z jiného členského státu, musí zajistit, aby tyto minerální oleje byly značkovány ještě před jejich vstupem na daňové území České republiky. Je to dáno tím, že značkování je operace, kterou je na daňovém území oprávněn provádět pouze výrobce těchto minerálních olejů nebo provozovatel daňového skladu, který přijímá tyto minerální oleje v režimu podmíněného osvobození od daně do daňového skladu.

7. Stejným způsobem musí postupovat i osoby, které přijímají některé další minerální oleje z jiného členského státu ve volném daňovém oběhu. Zda bude doprava některých dalších minerálních olejů z jiného členského státu realizována v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu se primárně řídí tím, zda na tyto minerální oleje lze uplatnit režim podmíněného osvobození od daně podle § 59 odst. 1, či nikoli.

8. Obdobná povinnost je pak stanovena i dovozcům, kteří některé další minerální oleje dováží ze třetích zemí. I tyto 2 skupiny osob musí zajistit, aby minerální oleje, které jsou dopravovány nebo dováženy, byly označkovány ještě před vstupem na daňové území České republiky.

K odst. 3

9. Prováděcími předpisy je stanoven způsob vedení evidence značkovací látky. Tato povinnost je uložena jak výrobci této značkovací látky, tak jejímu uživateli, kteří mají sídlo nebo místo pobytu na daňovém území České republiky.

10. Uživatelem značkovací látky je primárně výrobce některých dalších minerálních olejů, kterému zákon ukládá za povinnost značkovat tyto minerální oleje nejpozději při výstupu z výrobního zařízení. Pokud se bude jednat o minerální oleje vyráběné v daňovém skladu, pak nejpozději před jejich uvedením do volného daňového oběhu.

11. Mezi uživatele lze ale zařadit i příjemce a dovozce některých dalších minerálních olejů. Tyto osoby mohou nabývat značkovací látku a dodávat ji osobě, která ji zajistí značkováním těchto minerálních olejů mimo daňové území České republiky.

K odst. 4

12. Jedna z povinností, která je uložena výrobci, příjemci nebo dovozci, spočívá v předložení certifikátu podle § 10 zák. o tech. požadavcích na výrobky kontrolnímu orgánu.

13. V případě značkování některých dalších minerálních olejů se jedná o certifikát vydaný akreditovanou osobou, kterým se osvědčuje, že výrobek je v souladu s technickými požadavky uvedenými v certifikátu. V případě některých dalších minerálních olejů se jedná o osvědčení, že tyto minerální oleje obsahují příslušný druh a minimální množství značkovače, jak to stanovuje prováděcí předpis.

K odst. 5

14. Tento odstavec upravuje postup pro osoby, které hodlají dopravit neznačené některé další minerální oleje do jiného členského státu nebo je vyvézt do třetích zemí, ale doprava nebo vývoz těchto neznačených minerálních olejů z jakéhokoli důvodu není realizována. U těchto minerálních olejů je nutné rozlišit, zda se bude jednat o minerální oleje, které byly vyrobeny v daňovém skladu, nebo zda se jedná o minerální oleje, u kterých při výrobě nelze uplatnit režim podmíněného osvobození od daně.

15. Pokud se bude jednat o dopravu některých dalších minerálních olejů do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně, pak podle § 25 odst. 1 písm. b) bodu 1 a 3 může být doprava zahájena z daňového skladu nebo z místa dovozu na daňovém území České republiky. V případě, že se doprava neuskuteční, zůstávají některé další minerální oleje v daňovém skladu, nebo jsou z místa dovozu do daňového skladu dopraveny v režimu podmíněného osvobození od daně, a některé další minerální oleje dále nepodléhají značkování.

16. Obdobně se postupuje, pokud některé další minerální oleje mají být vyvezeny do třetích zemí v režimu podmíněného osvobození od daně podle § 25 odst. 1 písm. b) bodu 2. Jestliže nebude tento vývoz realizován, minerální oleje zůstávají v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně, nebo jsou v tomto režimu dopraveny z místa dovozu na daňovém území České republiky do daňového skladu, a některé další minerální oleje dále nepodléhají značkování a barvení.

17. Zcela odlišný je postup, pokud jsou neznačené minerální oleje před dopravou do jiného členského státu nebo před vývozem do třetí země nejdříve uvedeny do volného daňového oběhu, a provozovateli daňového skladu tak vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit z těchto minerálních olejů.

18. Pokud po uvedení těchto minerálních olejů do volného daňového oběhu není zahájena doprava do jiného členského státu ve volném daňovém oběhu, musí být minerální oleje přijaty zpět do daňového skladu a opětovně uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně. Otázkou zůstává, zda musí být tyto minerální oleje označkovány, když se budou nacházet v daňovém skladu v režimu podmíněného osvobození od daně a když za takové podmínky vybrané minerální oleje nepodléhají značkování podle odst. 1 tohoto ustanovení.

19. Obdobně lze nahlížet na minerální oleje, které byly určeny pro vývoz do třetí země a před tímto vývozem byly uvedeny do volného daňového oběhu, ale k vývozu nakonec nedošlo. I v tomto případě jsou některé další minerální oleje přijaty zpět do daňového skladu a opětovně uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně.

20. Minerální oleje, které jsou legálně vyráběny mimo režim podmíněného osvobození od daně, jsou okamžikem výroby uvedeny do volného daňového oběhu a výrobci může vznikat povinnost daň přiznat a zaplatit. Tato skutečnost je odvislá od toho, zda se jedná o minerální oleje definované v § 45 odst. 3, či nikoli.

21. Tyto minerální oleje lze do jiného členského státu dopravovat pouze ve volném daňovém oběhu. Pokud nebude doprava realizována, musí být tyto minerální oleje vráceny zpět jejich výrobci a ten je povinen zajistit jejich označkování.

22. V případě vývozu se bude jednat o přímý vývoz do třetí země bez možnosti využití režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území Evropského společenství. Pokud nebude vývoz z jakéhokoli důvodu realizován, musí být opět tyto minerální oleje vráceny zpět jejich výrobci, a ten je povinen zajistit jejich označkování.

K odst. 6

23. Povinnosti stanovené v tomto odstavci se vztahují k osobám, které vyrábějí, zpracovávají, dopravují, skladují, nakupují nebo jinak nabývají, prodávají nebo spotřebovávají některé další minerální oleje v rámci podnikatelské činnosti. Jedná se tedy o právnické osoby a podnikající fyzické osoby.

K odst. 6 písm. a)

24. Právnické osoby nebo podnikající fyzické osoby mohou nakládat s minerálními oleji v rámci podnikatelské činnosti pouze na základě živnostenského oprávnění pro tyto činnosti. V souvislosti s novelou živnostenského zákona k 1. červenci 2008 došlo ke změnám v rozdělení a definování některých vázaných a volných živností.

25. Dříve byl nákup, prodej a skladování paliv a maziv vázanou živností, tj. byla pro tyto činnosti zákonem předpokládána odbornost a praxe. Novelou byla tato živnost redukována. Nákup, prodej a skladování paliv a maziv se nově zařazuje do oboru činnosti náležející do živnosti volné, konkrétně do oboru velkoobchod a maloobchod.

26. Od 1. července 2008 je vázanou živností pouze výroba a zpracování paliv a maziv (příloha č. 2 živnostenského zákona). Právnické osoby nebo podnikající fyzické osoby, které vyrábějí nebo zpracovávají minerální oleje, musí v každém případě prokazovat, že jsou držiteli tohoto živnostenského oprávnění, jelikož tato činnost předpokládá odbornou způsobilost stanovenou v příloze č. 2 živnostenského zákona.

K odst. 6 písm. b) až e)

27. Pod těmito písmeny jsou právnickým a podnikajícím fyzickým osobám uloženy povinnosti související s činností kontrolních orgánů. Právnické osoby a podnikající fyzické osoby jsou povinny umožnit přístup do objektů, prostor a zařízení, ve kterých jsou vybrané minerální oleje vyráběny, zpracovány, skladovány, spotřebovávány nebo jsou používány v souvislosti s dopravou, nákupem nebo jiným nabýváním nebo prodejem, a zároveň umožnit bezplatný odběr vzorků minerálních olejů, se kterými kontrolovaná osoba nakládá. Dále jsou výše uvedené osoby povinny na vyžádání předložit kontrolním orgánům dokumentaci k minerálním olejům, se kterými tyto osoby nakládají.

28. Pokud je analýzou odebraného vzorku zjištěno porušení zákazů nebo nesplnění povinností, které jsou uloženy tímto zákonem, pak je kontrolovaná osoba povinna uhradit nezbytné náklady související s analýzou vzorku odebraného minerálního oleje.

29. Analýzu vzorků minerálních olejů, které odebírají kontrolní orgány v rámci kontroly značkování a barvení vybraných minerálních olejů, může provádět pouze akreditovaná osoba.

K odst. 7

30. Prováděcí předpisy k této části zákona stanovují právnickým osobám a fyzickým podnikajícím osobám způsob vedení a uchovávání evidence o některých dalších minerálních olejích, se kterými tyto osoby nakládají.

31. Výše uvedené osoby jsou povinny provádět týdenní bilanci o druzích, množství a jakosti vyrobených, zpracovaných, dovezených, skladovaných, převzatých a vydávaných minerálních olejů. Evidence musí také obsahovat údaje o právnických osobách a podnikajících fyzických osobách, které jim minerální oleje dodávají, jakož i o právnických a fyzických osobách, kterým minerální oleje vydávají. Dále vedou evidenci vydaných a přijatých potvrzení o jakosti minerálních olejů.

K odst. 8

32. Tento odstavec obsahuje povinnosti stanovené právnickým osobám nebo podnikajícím fyzickým osobám, které naopak nakládají s minerálními oleji uvedenými v § 134m odst. 2 písm. c) a h), které naopak nesmějí být značkovány.

33. Tyto osoby musí v technické dokumentaci a v dokladech stanovených tímto zákonem uvádět informaci, že tyto minerální oleje nesmějí být použity pro pohon motorů. Dále jsou tyto osoby povinny uchovávat prohlášení od kupujících osob, že u prodávaných minerálních olejů je značkování na závadu jejich dalšímu použití. V prohlášení kupujícího musí být dále uvedeno, že tyto minerální oleje nebudou použity pro pohon motorů ani pro výrobu pohonných hmot nebo maziv.

34. Lhůta pro uchovávání technické dokumentace a dokladů k těmto minerálním olejům je stejná jako lhůta pro uchovávání účetních dokladů.

K odst. 9

35. Právnickým a fyzickým osobám je uložena povinnost vystavit na požádání prodávajícího prohlášení o způsobu nakládání s minerálními oleji uvedenými v § 134m odst. 2 písm. b) až f) podle odst. 8 písm. b).

36. Nepodnikající fyzické osoby, které nabývají tyto minerální oleje pouze pro vlastní spotřebu, nemusí plnit tuto povinnost, pokud se bude jednat o minerální oleje v jednotkovém balení do 20 litrů.

K odst. 10 a 11

37. Toto ustanovení reguluje počet subjektů v obchodním řetězci, které nakládají s minerálními oleji uvedenými v § 134m odst. 2 písm. f), jen jsou předmětem značkování, ale vzhledem k účelu jejich konečného použití jsou z této povinnosti vyňaty. V obchodním řetězci se tedy může vyskytovat výrobce těchto minerálních olejů a jejich konečný spotřebitel nebo výrobce, distributor pro konečného spotřebitele a konečný spotřebitel.

38. Odběratelem tedy může být pouze osoba, která přijímá uvedené minerální oleje a zároveň prokazatelně disponuje některou z technologií, pro niž je značkování na závadu, je tedy konečným spotřebitelem. Dále může být odběratelem osoba, která prodává nebo dodává výše uvedené minerální oleje konečnému spotřebiteli disponující opět některou z definovaných technologií.

39. Seznam technologií, u kterých je značkování minerálních olejů na závadu jejich použití, stanoví prováděcí předpis.

K odst. 12

40. Toto ustanovení ukládá kupujícímu (přijímající osobě) povinnost písemné prohlásit, že jím přijímané minerální oleje nesmí být značkovány, protože by to bylo na závadu jejich použití. Výjimka se vztahuje pouze na osoby, které přijímají některé další minerální oleje, které jsou sice předmětem značkování, ale jsou přijímány v balení do 20 litrů.

K odst. 13

41. Povinnost uvádět v průvodní technické dokumentaci nebo v dokladech stanovených tímto zákonem (§ 5 a 51) informaci, že minerální oleje nesmí být použity pro pohon motorů, se nevztahuje na minerální oleje, které jsou nebo mají být:

a) dopravovány do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně,

b) dopravovány do jiného členského státu ve volném daňovém oběhu,

c) vyváženy do třetích zemí,

d) dopravovány mezi dvěma daňovými sklady v režimu podmíněného osvobození od daně na daňové území České republiky.

Související ustanovení:

§ 5 – prokázání zdanění vybraných výrobků, § 51 – prokázání zdanění minerálních olejů, § 52 – prokázání oprávněného nabytí minerálních olejů osvobozených od daně, § 59 – uplatnění režimu podmíněného osvobození od daně pro minerální oleje, § 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

vyhláška č. 34/2007 Sb., – vyhláška č. 61/2007 Sb., – zák. o tech. požadavcích na výrobky, – § 420 obč. zák., – živnostenský zákon

§ 134q

[Zákazy při značkování některých dalších minerálních olejů]

Je zakázáno

a) ředit, odstraňovat nebo jinak měnit značkování minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 1,

b) uvádět do volného daňového oběhu či prodávat neznačkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1,

c) nabízet k prodeji nebo používat značkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 pro pohon motorů,

d) dopravovat a skladovat značkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 v nádobě, která je ve spojení s motorem, nebo je do takové nádoby stáčet,

e) nabízet k prodeji nebo používat pro pohon motorů minerální oleje, které nesmějí být značkovány podle § 134m odst. 2 písm. b) až g),

f) nabízet k prodeji nebo používat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. e) a f) pro jiné účely, než pro které tyto minerální oleje nesmějí být značkovány.

K § 134q

1. Kromě povinností stanovuje zákon pro oblast značkování také zákazy. Vyjma výrobce některých dalších minerálních olejů podléhajících značkování, nesmí žádná jiná osoba značkovat minerální oleje na daňovém území České republiky. Zároveň nesmí ředit, odstraňovat nebo jinak měnit obsah značkovače v minerálních olejích. Lze předpokládat, že zákaz ředit nebo jinak měnit značkování se vztahuje na záměrné zacházení s těmito minerálními oleji, nikoli na nezáměrné smíšení neznačkovaných minerálních olejů se značkovanými minerálními oleji.

2. Z praxe může dojít vinou osoby uživatele, řidiče autocisterny nebo jiné osoby, která je oprávněna nakládat s neznačenými a značenými minerálními oleji, ke stočení neznačených minerálních olejů do zásobníku, kde se nacházejí značkované minerální oleje, a naopak. Toto nakládání s minerálními oleji lze klasifikovat jako nezáměrné smíšení minerálních olejů. Z pohledu značených minerálních olejů dojde k ředění značkovače a z pohledu neznačených minerálních olejů ke značkování minerálního oleje, který nesmí být barven a značkován.

3. Pokud by daňový subjekt tuto vzniklou situaci řešil se svým místně příslušným správcem daně, mohly by být takto smíšené minerální oleje vráceny výrobci k přepracování. Podle druhů minerálních olejů, které by byly smíšeny, by se rozhodlo, jestli postačí označkovat směs minerálních olejů příslušným množstvím značkovací látky, nebo zda je třeba směs minerálních olejů nejdříve přepracovat například v rafinérii a poté označkovat v souladu se zákonem.

4. Zákon dále zakazuje uvádět do volného daňového oběhu neznačkované minerální oleje, které podle § 134m odst. 1 podléhají značkování. Tento zákaz se samozřejmě nebude vztahovat na minerální oleje, u kterých nabyvatel nebo kupující písemně prohlásí plátci s odkazem na příslušné ustanovení v prováděcí vyhlášce, že značkování je na závadu použití těchto minerálních olejů.

5. Při posouzení, zda došlo k porušení zákazu uvedeného pod písm. c), je třeba nejdříve minerální oleje, které jsou předmětem značkování, rozdělit na 2 skupiny. První skupinu tvoří minerální oleje, které jsou jako předmět daně definovány v § 45 odst. 1. Tyto minerální oleje, pokud podléhají značkování, jsou přijímány a užívány uživatelem pro účely, na které lze uplatnit osvobození od daně.

6. Druhou skupinu tvoří minerální oleje, které jsou jako předmět daně uvedeny v § 45 odst. 3. U těchto minerálních olejů vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit pouze tehdy, jsou-li určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány pro pohon motorů, výrobu tepla nebo pro výrobu směsí uvedených v odst. 2. Pro ostatní účely povinnost daň přiznat a zaplatit nevzniká a osoby mohou tyto minerální oleje nabývat nezatížené spotřební daní bez jakéhokoli povolení.

7. Pokud by byly při kontrolní činnosti kontrolních orgánů zaměřené na kontrolu používání minerálních olejů v dopravních prostředcích identifikovány minerální oleje, které by obsahovaly značkovací látku, a to v jakékoli koncentraci, pak by to znamenalo, že se na trh dostaly minerální oleje osvobozené od daně nebo minerální oleje nezatížené spotřební daní, které byly použity pro pohon motorů. Je na kontrolním orgánu, aby rozkryl obchodní řetězec, kterým se značkované minerální oleje dostaly na trh s pohonnými hmotami, a sankcionoval osoby, které porušily zákon a dopustily se správního deliktu. Nelze opomenout, že se osoba, která nabídla k prodeji nebo sama použila tyto minerální oleje pro pohon motorů, stává plátcem podle § 4 odst. 1 písm. b) bodu 1., a vzniká jí povinnost daň přiznat a zaplatit podle § 9 odst. 3 písm. b) v případě minerálních olejů osvobozených od daně. V druhém případě se osoba stává plátcem daně podle § 44 písm. c), a vzniká jí povinnost daň přiznat a zaplatit podle § 46 písm. c).

8. Zákaz, který je definován pod písm. d), může porušit jakákoli osoba, tedy i nepodnikající fyzická osoba. Pokud i nepodnikající fyzická osoba, ať už vědomě nebo nevědomě, stočí značkované minerální oleje do palivové nádrže dopravního prostředku, vystavuje se riziku, že bude za takovéto jednání sankcionována kontrolním orgánem. Na rozdíl od barvených a značkovaných minerálních olejů lze tuto skutečnost postřehnout při stáčení minerálních olejů do palivové nádrže. Obdobně jako u barvených a značkovaných minerálních olejů může být osoba nucena řešit problém, jak se zbavit značkovací látky v palivové nádrži a v celém palivovém systému, protože i následně lze značkovač identifikovat v neznačkovaném minerálním oleji, který byl do palivového systému načerpán poté, co bylo spotřebováno předchozí množství značkovaného minerálního oleje. Velmi obtížně bude pak kontrolovaná osoba prokazovat, že se již nejednalo o značkovaný minerální olej.

9. Poslední zákaz, který je definován pod písm. e), zakazuje prodej nebo použití minerálních olejů, které nejsou značkovány, protože jsou určeny jako složky pro výrobu pohonných hmot, nebo by značkování bylo na závadu jejich dalšího použití pro pohon motorů. Vzhledem k účelům použití, pro které se tyto minerální oleje nesmí značkovat, se jedná o použití, pro které budou tyto minerální oleje buď osvobozeny od daně podle § 49 odst. 1 a uživatel je může přijímat pouze tehdy, pokud bude držitelem platného zvláštního povolení, nebo nebudou daňově zatíženy (viz § 45 odst. 3). Pokud by je daňový subjekt použil pro pohon motorů, stal by se plátcem daně podle § 4 odst. 1 písm. b) bodu 1 a vznikla by mu povinnost daň přiznat a zaplatit podle § 9 odst. 3 písm. b), resp. podle § 44 písm. c) a § 46 písm. c). Obdobně, pokud by tyto minerální oleje daňový subjekt prodal pro pohon motorů, stal by se opět plátcem, a vznikla by mu povinnost daň přiznat a zaplatit. V případě minerálních olejů, v okamžiku kdy by byly přijímány uživateli, je tedy na zvážení, zda je či není tento zákaz nadbytečný, protože uživatelé, kteří musí být držiteli zvláštního povolení, jsou již pod kontrolou správce daně a při přijímání a užívání osvobozených minerálních olejů mají individuálně nastaveny podmínky tak, aby nedocházelo ke zneužívání těchto minerálních olejů k daňovým únikům.

10. V případě osob, které ale přijímají minerální oleje definované jako předmět daně v § 45 odst. 3, pak má tento zákaz opodstatnění, protože přijímání těchto minerálních olejů bez daně je možné bez jakéhokoli povolení, a není tak snadno kontrolovatelné jako v případě uživatelů se zvláštním povolením.

Související ustanovení:

§ 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134n – zásady značkování některých dalších minerálních olejů, § 134o – vývoz některých dalších minerálních olejů, § 134p – povinnosti a zákazy při značkování některých dalších minerálních olejů

Povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

§ 134r

Základní ustanovení o povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

(1) Minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 může značkovat pouze osoba uvedená v § 134p odst. 1, a to na základě pravomocného povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů.

(2) V případě, kdy dojde k nahrazení dosavadního povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů novým, lze minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 značkovat na základě nového povolení ode dne jeho oznámení.

(3) Značkování minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 1 bez povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů, které se podle živnostenského zákona považuje za závažné porušení podmínky stanovené zákonem o spotřebních daních, správce daně oznámí příslušnému obecnímu živnostenskému úřadu.

K § 134r

1. Podle tohoto zákona je značkování některých dalších minerálních olejů zpracovatelská operace, kterou je na daňovém území České republiky povinen zajistit výrobce těchto minerálních olejů. Touto definicí je jednoznačně definována skupina osob, která může značkovat minerální oleje. Nikdo jiný není oprávněn tuto zpracovatelskou operaci provádět.

2. Pokud se na minerální oleje, které jsou předmětem značkování, při jejich výrobě musí uplatnit režim podmíněného osvobození od daně podle § 59 odst. 1, pak i značkování těchto minerálních olejů musí probíhat v daňovém skladu. Jestliže předmětem značkování budou naopak minerální oleje, na které při jejich výrobě režim podmíněného osvobození uplatnit nelze, bude značkování probíhat mimo daňový sklad.

K odst. 1

3. V tomto ustanovení jsou definovány podmínky, za kterých výrobce může provádět značkování některých dalších minerálních olejů. Značkování některých dalších minerálních olejů lze provádět na základě povolení, o kterém rozhoduje správce daně na základě návrhu, který podává výrobce.

4. Pokud budou předmětem značkování minerální oleje, které jsou uvedeny v § 59 odst. 1, pak je vydání povolení ke značkování podmíněno existencí povolení k provozování daňového skladu. V povolení k provozování daňového skladu pak musí být uvedeny minerální oleje, které jsou předmětem značkování. Bez splnění této podmínky se nelze zabývat návrhem na vydání povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů.

5. Pokud bude výrobce značkovat některé další minerální oleje bez příslušného povolení vydaného správcem daně, bude se z pohledu tohoto zákona jednat o závažné porušení tohoto zákona.

K odst. 2

6. Pokud dojde k ukončení stávajícího povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů a následně má být vydáno nové povolení, lze značkovat některé další minerální oleje až ode dne nabytí platnosti nového povolení. V praxi to znamená, že je v zájmu provozovatele daňového skladu nebo výrobce daných minerálních olejů, pokud nechce na určitou dobu přerušit činnost v daňovém skladu, resp. ve výrobně, aby včas podal návrh na vydání nového povolení tak, aby nové povolení časově navazovalo na stávající povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů.

K odst. 3

7. Pokud bude provozovatel daňového skladu nebo výrobce značkovat některé další minerální oleje bez příslušného povolení vydaného správcem daně, bude se z pohledu tohoto zákona jednat o závažné porušení tohoto zákona. Toto porušení může mít vliv na vydání jiného dalšího povolení podle tohoto zákona někdy v budoucnu. Správce daně zároveň toto zjištěné porušení oznámí příslušnému živnostenskému úřadu a živnostenský úřad může na základě tohoto podnětu zahájit řízení o odejmutí příslušného živnostenského oprávnění.

Související ustanovení:

§ 19 – podmíněné osvobození od daně, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení, § 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134s – podmínka pro vydání povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů, § 134t – zrušení a zánik povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

§ 134s

Podmínka pro vydání povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Podmínkou pro vydání povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů je bezdlužnost.

K § 134s

1. V tomto ustanovení je definována podmínka, kterou musí navrhovatel splnit, aby mu mohlo být vydáno povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů. Na rozdíl od jiných povolení je navrhovateli zákonem stanovena jediná podmínka, a to bezdlužnost.

2. Navrhovatel nesmí mít nedoplatek u celních orgánů, finančních orgánů, dále nesmí mít nedoplatek na sociální a zdravotním pojištění. Bezdlužnost se u navrhovatele posuzuje stejně jako u navrhovatelů jiných povolení v souladu s § 43f. Na rozdíl od předchozího povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů je stanovena tato jedna podmínka, protože u předchozího druhu povolení může být držitelem pouze provozovatel daňového skladu. Tato skutečnost vychází z ustanovení § 134c odst. 2, podle kterého lze značkovat a barvit vybrané minerální oleje pouze v daňovém skladu. Provozovatel v rámci povolovacího řízení musí splnit podmínky stanovené v § 43c, a proto je nadbytečné požadovat opětovně doložit splnění těchto podmínek při podání návrhu na vydání povolení ke značkování a barvení.

3. U značkování některých dalších minerálních olejů jsou případy, kdy značkování je povinen zajistit výrobce těchto minerálních olejů, který ale není provozovatelem daňového skladu, protože na dané vybrané minerální oleje nelze uplatnit režim podmíněného osvobození od daně při jejich výrobě v souladu s § 59 odst. 1. Splnění podmínky bezdlužnosti je tedy směřováno na výrobce některých minerálních olejů, nikoli na provozovatele daňového skladu, a to z důvodu uvedeného v předchozím odstavci.

Související ustanovení:

§ 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43f – bezdlužnost, § 134r – základní ustanovení o povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů, § 134v – porušení povinnosti při značkování některých dalších minerálních olejů

§ 134t

Zrušení a zánik povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

(1) Správce daně rovněž zruší povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů, pokud držitel tohoto povolení porušil povinnosti nebo zákazy stanovené v § 134p a 134q.

(2) Povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů zaniká rovněž dnem zrušení nebo zániku povolení k provozování daňového skladu, ve kterém jsou minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 značkovány podle tohoto povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů.

K § 134t

1. V tomto ustanovení jsou definovány případy, kdy dojde ke zrušení povolení ke značkování a kdy dojde k zániku tohoto povolení. Ke zrušení povolení ke značkování dojde tehdy, když držitel tohoto povolení neplní některou z povinností uvedených v § 134p nebo poruší některý ze zákazů uvedených v § 134q. Pokud dojde ke zrušení povolení ke značkování z moci úřední, nemusí to automaticky znamenat, že správce daně zruší i povolení k provozování daňového skladu, pokud bylo vydáno. Záleží na tom, o jaké „neplnění“ povinnosti nebo porušení zákazu se jednalo.

2. Povolení ke značkování je zrušeno i v případě, kdy o to zažádá sám daňový subjekt, a to z jakéhokoli důvodu, například že již dál nechce provádět danou zpracovatelskou operaci značkování. Správce daně tedy zruší povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů, přičemž povolení k provozování daňového skladu, pokud bylo vydáno, zůstává dále v platnosti a daňový subjekt může o nové povolení ke značkování požádat kdykoli, na rozdíl od případu, kdy je povolení ke značkování zrušeno z moci úřední z důvodu neplnění povinností nebo porušení zákazu.

3. K zániku povolení ke značkování naopak dojde v případě, že dojde ke zrušení povolení k provozování daňového skladu, bylo-li vydáno, z důvodů, pro které správce daně povolení k provozování daňového skladu zruší z moci úřední. Jedná se obdobně o neplnění povinností stanovených zákonem nebo povinností uložených ve vydaném povolení, případě z důvodu porušení některého ze zákazů definovaných v zákoně.

4. Povolení ke značkování také zaniká v případě, že daňový subjekt požádá o zrušení povolení k provozování daňového skladu, povolení je zrušeno na žádost a daňový subjekt může požádat o vydání nového povolení k provozování daňového skladu kdykoli v budoucnu, stejně tak i o povolení ke značkování.

5. Posledním případem, kdy zaniká povolení ke značkování, je sitauce, kdy zanikne povolení k provozování daňového skladu, tzn., že dojde k zániku právnické osoby nebo k úmrtí podnikající fyzické osoby a neexistuje právní nástupce, resp. dědic, který by pokračoval v dané činnosti.

Související ustanovení:

§ 43l – zrušení povolení na žádost, § 43m – zrušení povolení z moci úřední, § 43o – zánik povolení, § 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134r – základní ustanovení o povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů, § 134s – podmínka pro vydání povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

§ 134u

zrušen

§ 134v

Porušení povinností při značkování některých dalších minerálních olejů

(1) Zjistí-li správce daně, že byla porušena povinnost při značkování některých dalších minerálních olejů, sdělí tuto skutečnost bezodkladně České obchodní inspekci.

(2) Zjistí-li orgán Finanční správy České republiky nebo orgán Celní správy České republiky, že byla porušena povinnost při značkování některých dalších minerálních olejů,

a) postupuje podle daňového řádu a

b) sdělí tuto skutečnost bezodkladně správci daně.

K § 134v

1. V tomto ustanovení je prolomena mlčenlivost správce daně vůči České obchodní inspekci. Přestože bude správcem daně zjištěno porušení při značkování takového charakteru, u kterého bude výsledkem i vyměření daně z některých dalších minerálních olejů, může správce daně sdělit informace o charakteru porušení daňovým subjektem.

2. Veškeré kroky, které činí orgány finanční nebo celní správy za účelem zjištění, zda došlo či nedošlo k porušení povinností daňovým subjektem při značkování některých dalších minerálních olejů, činí tyto orgány podle daňového řádu, nikoli podle správního řádu. Pokud porušení povinností při značkovaní některých dalších minerálních olejů zjistí orgán Finanční správy České republiky, sdělí veškerá svá zjištění příslušnému správci daně bez zbytečného prodlení, aby mohl správce provést veškeré kroky k uložení pokuty, vyměření daně, nebo i odebrání povolení, pokud k tomu bude správce daně oprávněn.

ČÁST SEDMÁ – SLEDOVÁNÍ NAKLÁDÁNÍ SE ZVLÁŠTNÍMI MINERÁLNÍMI OLEJI

§ 134w

Vymezení základních pojmů

(1) Zvláštním minerálním olejem se rozumí minerální olej uvedený pod kódy nomenklatury 2710 19 71 až 2710 19 99, jehož kinematická viskozita při 40 °C je nižší než 12 mm^2.s-1 včetně a který má alespoň 1 z těchto vlastností:

a) bod vzplanutí podle metody Penskyho a Martense nebo metodou v otevřeném kelímku je nižší než 150 °C včetně,

b) při destilační zkoušce podle metody stanovené v ČSN ISO 3405 předestiluje nejméně 20 % objemu včetně ztrát do teploty 350 °C.

(2) Osobou nakládající se zvláštním minerálním olejem se pro účely tohoto zákona rozumí osoba, která nabývá zvláštní minerální olej volně ložený nebo umístěný v balení přesahujícím 220 litrů, a to

a) výrobou na daňovém území České republiky,

b) za účelem prodeje nebo jiného převodu na daňové území České republiky, nebo

c) za účelem spotřeby na daňovém území České republiky.

K § 134w

1. Zákon zavádí novou speciální úpravu pro vybranou skupinu minerálních olejů, u které v minulosti bylo Celní správou České republiky často zjištěno, že je zneužívána k daňovým únikům. Subjekty je používají jako příměs do hotových pohonných hmot, zejména se jedná o motorovou naftu, nebo je přímo používají nebo prodávají pro pohon motorů, protože fyzikální vlastnosti jsou velice podobné. Toto ustanovení definuje skupinu minerálních olejů, kterých se týká nová úprava, a dále definuje skupinu osob, kterým vznikají určité povinnosti.

K odst. 1

2. Zvláštními minerálními oleji se rozumí minerální oleje, které jsou vymezeny kódy KN 2710 19 71 až 2710 19 99. Vzhledem k tomu, že tyto kódy KN zahrnují širokou škálu minerálních olejů s různými fyzikálními vlastnostmi, z nichž jen některé jsou zneužitelné pro daňové podvody jako příměsi do pohonných hmot, je skupina zvláštních minerálních olejů definována ještě pomocí fyzikálních parametrů. Zvláštní minerální oleje jsou tedy ty, které kromě výše zmíněného sazebního zařazení mají následující fyzikální vlastnosti:

– viskozita při 40 °C je menší než 12 mm^2. s-1 a

– bod vzplanutí je nižší než 150 °C nebo

– při destilaci předestiluje méně než 20 % objemu včetně ztrát při 350 °C.

3. Jako předmět daně patří tyto zvláštní minerální oleje do § 45 odst. 3 písm. d). Ačkoli se to na první pohled vzhledem ke struktuře textu nezdá, je stejným způsobem definována i skupina minerálních olejů obdobných kódů KN, které jsou předmětem značkování (vyjma minerálních olejů kódů 2710 19 85 – bílé medicinální oleje a 2710 19 93 – transformátorové oleje, které značkování nepodléhají). Z výše uvedených skutečností vyplývá, že tato skupina minerálních olejů bude kontrolována po 2 liniích – zda s touto skupinou minerálních olejů nakládá oprávněná osoba a zda jsou dodržovány podmínky značkování podle části páté.

K odst. 2

4. Za osobu nakládající se zvláštním minerálním olejem se považuje osoba, která bude na daňovém území České republiky nakládat s výše uvedeným zvláštními minerálními oleji, pokud se bude jednat o volně ložené zvláštní minerální oleje nebo oleje ve spotřebitelském balení větším než 210 litrů. Volně ložený zvláštní minerální olej je minerální olej dopravovaný například ve vlakové nebo automobilové cisterně o jakémkoli objemu komory, ve které je tento minerální olej umístěn. Osoba, která nakládá se zvláštním minerálním olejem, musí být k této činnosti registrována, a to před zahájením této činnosti.

5. Nakládáním se zvláštními minerálními oleji se pro účely zákona rozumí jejich výroba na daňovém území České republiky, jejich prodej nebo jiný převod jiné osobě na daňovém území České republiky a konečně jejich spotřeba.

Související ustanovení:

§ 134x – registrační řízení, § 134y – podmínky registrace, § 134z – rozhodnutí o registraci

§ 134x

Registrační řízení

(1) Osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem je povinna se před zahájením své činnosti registrovat u správce daně.

(2) Přihláška k registraci se podává elektronicky.

K § 134x

1. Každá osoba, která na daňovém území České republiky nakládá se zvláštním minerálním olejem volně loženým nebo ve spotřebitelském balení větším než 210 litrů, je povinna se k této činnosti registrovat, a to ještě dříve, než začne tuto činnost provozovat.

2. Přihlášku k registraci podávají osoby elektronicky ve struktuře a formátu stanoveném správcem daně. Formuláře pro registraci právnické osoby nebo fyzické osoby včetně příloh a změnových formulářů jsou zveřejněny na webových stránkách Celní správy České republiky. Jedná se o speciální úpravu v oblasti registrace oproti obecné úpravě uvedené v daňovém řádu.

Související ustanovení:

§ 134w – vymezení základních pojmů, § 134y – podmínky registrace, § 134z – rozhodnutí o registraci, § 134zc – registr osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji

§ 134y

Podmínky registrace

(1) Podmínkami registrace jsou:

a) oprávnění provozovat živnost umožňující výkon činnosti osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem,

b) spolehlivost,

c) bezdlužnost,

d) skutečnost, že osobě nakládající se zvláštním minerálním olejem nebyl vysloven zákaz činnosti znemožňující výkon její činnosti, a

e) skutečnost, že osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem není v likvidaci nebo v úpadku.

(2) Podmínky spolehlivosti a bezdlužnosti musí splňovat

a) osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem,

b) v případě, že je osobou nakládající se zvláštním minerálním olejem právnická osoba, rovněž fyzická osoba, která je statutárním orgánem nebo členem statutárního orgánu osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem anebo vykonává činnost statutárního orgánu nebo člena statutárního orgánu osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem, a

c) odpovědný zástupce osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem.

(3) Podmínky registrace musí být splněny po celou dobu registrace.

K § 134y

1. Toto ustanovení definuje podmínky, které musí být splněny pro úspěšnou registraci k nakládání se zvláštními minerálními oleji, a dále, kdo tyto podmínky musí splňovat. Podmínky registrace vychází z obecné úpravy pro povolovací řízení uvedené v § 43a až 43f zákona.

K odst. 1

2. Pro registraci k nakládání se zvláštními minerálními oleji je třeba splnit následujících 5 podmínek:

– oprávnění provozovat živnost umožňující výkon činnosti osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem,

– spolehlivost,

– bezdlužnost,

– skutečnost, že osobě nakládající se zvláštním minerálním olejem nebyl vysloven zákaz činnosti znemožňující výkon její činnosti, a

– skutečnost, že osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem není v likvidaci nebo v úpadku.

3. K nakládání se zvláštními minerálními oleji není v živnostenském zákoně speciálně uvedena vázaná ani koncesovaná živnost, proto je při registraci dostačující předložit osvědčení k volné živnosti, která umožňuje žadateli o registraci vyrábět, nakupovat, prodávat a spotřebovávat definovanou skupinu minerálních olejů.

4. Podmínka spolehlivosti je podrobněji popsána v § 43d zákona a platí i pro oblast registrace, nejen pro oblast povolovacího řízení. Spolehlivost osoby se posuzuje ze 2 hledisek. Osoba musí být bezúhonná a v posledních 3 letech neporušila závažným způsobem daňové, celní předpisy nebo účetní předpisy. Za bezúhonnou osobu se považuje osoba, která nebyla pravomocně odsouzena pro trestný čin proti majetku (§ 205 až 232 tr. zákoníku) nebo pro trestný čin hospodářský (§ 233 až 271 tr. zákoníku), nebo se na ni hledí, jako by nebyla odsouzena.

5. Podmínka bezdlužnosti je definována a podrobně popsána v § 43f zákona. Za bezdlužnou osobu se rozumí osoba, která nemá evidován nedoplatek u celních orgánů, u finančních orgánů, na pojistném a penále na veřejném zdravotním pojištění nebo na pojistném a penále na sociálním zabezpečení a příspěvku na státní politiku zaměstnanosti. Bezdlužnost u finančních orgánů si správce ověřuje sám, stejně tak bezdlužnost u sebe samotného. Žadatel o registraci musí správci daně dokládat neexistenci nedoplatků u zdravotního pojištění a sociálního pojištění.

6. Subjekt dále musí prokázat, že mu nebyl vysloven zákaz činnosti, který by znemožňoval vykonávat danou činnost, tedy nakládat se zvláštními minerálními oleji. Zákaz činnosti může vyslovit například soud, a to jako jeden z možných trestů, který může soud uložit.

7. Dle zákona nelze zaregistrovat osobu, která je v likvidaci nebo v úpadku. Skutečnosti, že je osoba v likvidaci, si ověří správce daně v insolvenčním rejstříku.

K odst. 2

8. Podmínka spolehlivosti a bezdlužnosti se ověřuje komplexně, to znamená, že u podnikajících fyzických osob se tyto podmínky ověřují u samotné fyzické osoby a zároveň u odpovědného zástupce podnikající fyzické osoby. V případě právnické osoby se tyto podmínky zkoumají u právnické osoby jako takové a zároveň u statutárních zástupců právnické osoby. Pokud je statutárním zástupcem jiná právnická osoba, pak se podmínka spolehlivosti a bezdlužnosti zkoumá u této právnické osoby jako statutárního zástupce a zároveň u statutárních zástupců této právnické osoby. Toto prověřování v řetězení statutárních zástupců přes právnické osoby se provádí tak dlouho, dokud prověřování nedojde na statutárního zástupce fyzické osoby.

K odst. 3

9. Podmínky registrace musí být splněny po celou dobu trvání registrace, nikoli jen v době podání žádosti registrace a registračního řízení. Neplnění některé z uvedených podmínek registrace má za následek zrušení registrace z moci úřední. Podle povahy podmínky lze daňový subjekt ze strany správce vyzvat k opětovnému plnění dané podmínky. Podmínky, u kterých lze vyzvat k jejich opětovnému plnění, jsou pak uvedeny v části komentáře k § 134zb zákona, který se týká zrušení registrace z moci úřední.

Související ustanovení:

§ 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování spolehlivosti, § 43f – bezdlužnost, § 134w – vymezení základních pojmů, § 134x – registrační řízení, § 134z – rozhodnutí o registraci

§ 134z

Rozhodnutí o registraci

(1) Splní-li osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem podmínky registrace, správce daně ji zaregistruje. V rozhodnutí o registraci jí správce daně přidělí registrační číslo pro účely nakládání se zvláštním minerálním olejem.

(2) Osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem je registrována pátým dnem následujícím po účinnosti rozhodnutí o registraci až do účinnosti rozhodnutí o zrušení registrace.

K § 134z

1. Výsledkem registračního řízení je vydání rozhodnutí správce daně. V případě splnění všech podmínek registrace, správce daně zaregistruje daňový subjekt jako osobu, která je oprávněna nakládat se zvláštním minerálním olejem. Registrované osobě přidělí správce registrační číslo, které má obdobnou strukturu jako registrační číslo přidělované v rámci povolovacího řízení podle tohoto zákona. Lhůta pro vydání registrace se řídí daňovým řádem. Správce daně osobu, která splní podmínky registrace, zaregistruje do 30 dnů od podání přihlášky k registraci, která nemá vady. V případě přihlášky, která je neúplná nebo obsahuje údaje, o kterých má správce daně pochybnosti, vyzve správce daně subjekt k odstranění pochybností v registračních údajích podle § 128 daňového řádu.

2. Osoba, které byla vydána registrace k nakládání se zvláštními minerálními oleji, je registrována 5. dnem od nabytí právní moci rozhodnutí o registraci. Registrace trvá až do okamžiku pravomocného rozhodnutí o zrušení registrace této osoby. Registrace může být zrušena na žádost daňového subjektu, nebo z moci z úřední.

Související ustanovení:

§ 134w – vymezení základních pojmů, § 134x – registrační řízení, § 134y – podmínky registrace, § 134zc – registr osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji

Související předpisy:

daňový řád

§ 134za

Zrušení registrace na návrh

Správce daně zruší registraci na návrh osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem.

K § 134za

1. Registrace osoby nakládající se zvláštními minerálními oleji může být zrušena 2 způsoby, buď z moci úřední, nebo na návrh osoby, které byla registrace vydána. Pokud se osoba nakládající se zvláštními minerálními oleji rozhodne dále nevykonávat tuto podnikatelskou činnost, může podat návrh na zrušení registrace. Protože se jedná o její dobrovolné rozhodnutí, nestanoví zákon žádnou čekací dobu, než si může tato osoba podat novou žádost o registraci, pokud se rozhodne tuto činnost opět vykonávat.

Související ustanovení:

§ 134z – rozhodnutí o registraci, § 134zb – zrušení registrace z moci úřední

§ 134zb

Zrušení registrace z moci úřední

(1) Zjistí-li správce daně, že nejsou splněny podmínky registrace, vyzve osobu nakládající se zvláštním minerálním olejem k jejich splnění ve správcem daně stanovené lhůtě, pokud povaha těchto podmínek toto splnění připouští a nehrozí nebezpečí z prodlení.

(2) Správce daně zruší registraci, pokud

a) osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem na výzvu správce daně nezajistí ve stanovené lhůtě splnění podmínek registrace,

b) nejsou splněny podmínky registrace, k jejichž splnění správce daně osobu nakládající se zvláštním minerálním olejem nevyzývá,

c) osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem po dobu 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců neprovádí svoji činnost, nebo

d) osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem poruší své povinnosti vztahující se ke správě nakládání se zvláštním minerálním olejem a ani uložení pokuty nevedlo k nápravě.

(3) Pokud byla zrušena registrace z moci úřední, může osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem podat přihlášku k registraci nejdříve po uplynutí 2 let ode dne, kdy rozhodnutí o zrušení registrace nabylo právní moci, nejedná-li se o zrušení registrace podle odstavce 2 písm. c).

K § 134zb

1. Registraci lze zrušit buď na návrh daňového subjektu, nebo z moci úřední. Toto ustanovení definuje případy, kdy je registrace osoby nakládající se zvláštními minerálními oleji zrušena z moci úřední.

K odst. 1

2. Důvodem zrušení registrace z moci úřední může být neplnění některé z podmínek registrace, nečinnost daňového subjektu (subjekt nevyvíjí obchodní činnost v oblasti nakládání se zvláštními minerálními oleji) nebo neplnění povinností stanovených zákonem pro nakládání se zvláštními minerálními oleji, kdy ani uložení pokuty nevedlo k nápravě.

3. Pokud subjekt přestane plnit některou z podmínek registrace, je to důvodem pro zrušení registrace. Podle povahy podmínky může správce daně subjekt nejdříve vyzvat k jejímu opětovnému plnění, pokud nehrozí nebezpečí z prodlení.

4. Mezi podmínky, k jejichž opětovnému plnění může správce daně daňový subjekt vyzvat, je bezdlužnost a spolehlivost. V případě bezdlužnosti se to týká osoby jako takové a jejího odpovědného zástupce. Může se jednat o neuhrazení pokuty uložené ve správním řízení, jejíž vymáhání bylo předáno orgánům celní správy.

5. V případě právnické osoby lze opětovně plnit podmínku bezdlužnosti v případě uhrazení pokuty, která byla uložena statutárnímu orgánu fyzické osobě ze stejných důvodů, jak již bylo uvedeno dříve. Pokud se bude jednat o finanční pohledávky na dani u jiné právnické osoby, se kterou je osoba nakládající se zvláštními minerálními oleji spojena prostřednictvím statutárního orgánu fyzické osoby, lze podmínku bezdlužnosti zhojit výměnou statutárního orgánu. Obdobně by se postupovalo v případě propojení osoby odpovědného zástupce na jiný subjekt, který dluží finančním orgánům nebo celním orgánům atd. (viz definice bezdlužnosti § 43f).

6. Podmínka spolehlivosti je zhojitelná v případě, že pokuta za závažné porušení daňových nebo celních předpisů byla uložena statutárnímu orgánu fyzické osobě nebo odpovědné osobě. Podmínku pak lze zhojit výměnou těchto osob za osoby, které tuto podmínku splňují a zároveň splňují všechny ostatní podmínky registrace, které se k nim jako k fyzickým osobám vztahují. V případě, že byl fyzické osobě, která je statuárním orgánem osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem, uložen trest za spáchání vybraného trestného činu (viz komentář k § 134y odst. 1), pak lze podmínku spolehlivosti z pohledu trestní bezúhonnosti zhojit pouze výměnou statutárního orgánu. Obdobně by se postupovalo v případě odpovědné osoby.

7. Pokud správce vyzývá osobu nakládající se zvláštním minerálním olejem k opětovnému plnění podmínek registrace, stanoví ve výzvě přiměřenou lhůtu pro opětovné plnění podmínek. Vzhledem k výše uvedenému se jedná o lhůtu, během které lze uhradit pokutu nebo provést změnu statutárních orgánů.

K odst. 2

8. V tomto odstavci jsou přímo definovány důvody, pro které správce daně zruší registraci osoby nakládající s minerálními oleji z moci úřední. Prvním důvodem je neplnění podmínky registrace, k jejímuž opětovnému plnění byla osoba vyzvána správcem daně, ale ani přes výzvu správce daně nebyla tato podmínka opětovně plněna. Podmínky, které lze na výzvu správce daně opětovně plnit, jsou uvedeny výše. Druhým důvodem pro zrušení registrace je neplnění podmínek, které nelze zhojit, a proto k jejich opětovnému plnění ani správce daně nevyzývá a rovnou přistupuje ke zrušení registrace z moci úřední.

9. Třetím důvodem pro zrušení registrace z moci úřední je nevykonávání obchodní činnosti v oblasti nakládání se zvláštními minerálními oleji. Pokud registrovaná osoba po dobu 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců nevyrábí, neprodává či jinak nepřevádí nebo nespotřebovává zvláštní minerální oleje, je to důvodem ke zrušení registrace.

10. Posledním důvodem pro zrušení registrace z moci úřední je neplnění povinností stanovených pro nakládání se zvláštními minerálními oleji. Zákon stanovuje registrovaným osobám několik oznamovacích povinností. Tyto oznamovací povinnosti jsou definovány v § 134zf zákona. Pokud subjekt některou z těchto povinnosti neplní, dopouští se správního deliktu a správce daně za neplnění povinnosti uloží jako sankci pokutu, která může být až ve výši 3 000 000 Kč. V případě opakovaného neplnění zákonem stanovené povinnosti, kdy ani uložená pokuta nevedla k nápravě, je toto neplnění důvodem pro zrušení registrace osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem.

K odst. 3

11. V případě zrušení registrace z moci úřední je zákonem stanovena tzv. čekací doba, než může původně registrovaná osoba opět podat žádost o registraci k nakládání se zvláštním minerálním olejem. Osoba, které byla registrace zrušena z moci úřední, může podat novou přihlášku k registraci nejdříve po 2 letech od dne pravomocného rozhodnutí o zrušení registrace z moci úřední. Tato čekací doba se ale nevztahuje na případy, kdy byla registrace zrušena z moci úřední z důvodu nečinnosti registrované osoby (§ 134zb odst. 1 písm. c).

Související ustanovení:

§ 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování spolehlivosti, § 43f – bezdlužnost, § 134x – registrační řízení, § 134y – podmínky registrace, § 134z – rozhodnutí o registraci, § 134za – zrušení registrace na návrh, § 134zf – oznamovací povinnost osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem

§ 134zc

Registr osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji

(1) Generální ředitelství cel vede registr osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji, ve kterém shromažďuje údaje potřebné pro sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji.

(2) Generální ředitelství cel zveřejňuje způsobem umožňujícím dálkový přístup tyto údaje z registru osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji:

a) obchodní firmu nebo jméno,

b) sídlo,

c) umístění organizační složky obchodního závodu zahraniční osoby v České republice, je-li zřízena,

d) daňové identifikační číslo,

e) registrační číslo pro účely nakládání se zvláštním minerálním olejem,

f) den registrace,

g) den zrušení registrace,

h) údaj o tom, zda registrace

1. 1. 1byla zrušena na návrh, nebo

2. 2. byla zrušena z moci úřední,

i) změnu zveřejňovaných údajů z registru osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji a den této změny.

(3) Generální ředitelství cel zveřejní den registrace osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem nejpozději ke dni registrace.

(4) Registr osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji obsahuje údaje podle odstavce 1 i v případě, že registrace byla zrušena; údaje podle odstavce 2 se zveřejňují po dobu 5 let ode dne zrušení registrace.

K § 134zc

1. Osoby registrované k nakládání se zvláštním minerálním olejem jsou evidovány v registru osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji. Tento registr vede Generální ředitelství cel a zveřejňuje v něm údaje o registrovaných osobách potřebné pro sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji. Centrální registr osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji je veřejný a je přístupný prostřednictví internetových stránek Celní správy České republiky.

K odst. 1 až 4

2. V těchto odstavcích je definována povinnost vedení registru osob registrovaných k nakládání se zvláštními minerálními oleji, povinnost zveřejnit registr takovým způsobem, který umožňuje dálkový přístup, a dále je stanoveno, které informace jsou veřejné, kdy jsou do registru zanášeny a jako dlouho mají být evidovány informace o registrovaných osobách, kterým byla registrace již zrušena.

3. Stejně jako u jiných registrů, které je Celní správa České republiky v oblastí daní povinna zveřejňovat, je i tento registr uzpůsoben tak, že každá změna zanesená do registru se v online zveřejnění projeví maximálně s 24hodinovou prodlevou. Uvedený registr lze nalézt na následující adrese: https://www.celnisprava.cz/cz/aplikace/Stranky/rzmoInternet.aspx.

Související ustanovení:

§ 134z – rozhodnutí o registraci, § 134za – zrušení registrace na návrh, § 134zb – zrušení registrace z moci úřední,

§ 134zd

Omezení nakládání se zvláštními minerálními oleji

Zvláštní minerální olej může nabýt, prodat nebo jinak převést pouze registrovaná osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem.

K § 134zd

1. Zákon definuje omezení pro nakládání se zvláštními minerálními oleji. S těmito minerálními oleji může nakládat pouze osoba, která je k této činnosti registrována u svého místně příslušného správce daně.

2. Pokud se zvláštním minerálním olejem bude nakládat osoba bez platné registrace, bude se jednat o porušení zákona a pro tuto osobu z jejího jednání vyplývají následující důsledky, jako je uložení pokuty, propadnutí zvláštních minerálních olejů, ale i propadnutí dopravního prostředku, pokud k tomuto porušení došlo při dopravě zvláštních minerálních olejů.

Související ustanovení:

§ 134z – rozhodnutí o registraci, § 134za – zrušení registrace na návrh, § 134zb – zrušení registrace z moci úřední, § 134zc – registr osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji, § 134zg – zajištění zvláštního minerálního oleje nebo dopravního prostředku

§ 134ze

Evidence zvláštních minerálních olejů

(1) Osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem je povinna vést elektronicky evidenci zvláštních minerálních olejů, a to ve formátu a struktuře stanovené správcem daně způsobem umožňujícím dálkový přístup.

(2) Osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem je povinna uchovávat evidenci zvláštních minerálních olejů a doklady, na jejichž základě byly zápisy do evidence provedeny, po dobu 10 let od konce kalendářního roku, ve kterém byly tyto doklady vystaveny.

K § 134ze

1. Jednou z povinností, která vyplývá pro osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem, je vedení evidence zvláštních minerálních olejů. Správce daně je povinen pak sdělit těmto osobám formát a strukturu, ve kterých má být tato evidence vedena. Vzor evidence zvláštních minerálních olejů je zveřejněn na internetových stránkách Celní správy České republiky a je ke stažení na adrese: https://www.celnisprava.cz/cz/dane/tiskopisy/Stranky/danove-tiskopisy.aspx, část Spotřební daně – zvláštní minerální oleje.

2. Pro archivaci evidence a dokladů, které se vztahují této evidenci, platí stejná archivační doba jako pro daňové doklady, účetnictví apod., a to doba 10 let.

Související ustanovení:

§ 134w – vymezení základních pojmů, § 134z – rozhodnutí o registraci, § 134zc – registr osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji, § 134zd – omezení nakládání se zvláštními minerálními oleji, § 134zf – oznamovací povinnost osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem

§ 134zf

Oznamovací povinnost osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem

(1) Osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem je povinna oznámit správci daně tyto údaje:

a) identifikaci osoby, od které je zvláštní minerální olej nabýván,

b) název, popřípadě obchodní označení zvláštního minerálního oleje a jeho kód nomenklatury,

c) množství přijímaného zvláštního minerálního oleje zaokrouhleného na celé litry při teplotě 15 °C,

d) údaje o tom,

1. 1. zda bude zvláštní minerální olej značkován,

2. 2. pro jaký účel bude zvláštní minerální olej spotřebován nebo identifikaci osoby, které bude zvláštní minerální olej prodán nebo jinak převeden.

(2) Osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem je povinna oznámit správci daně předpokládané množství zaokrouhlené na celé litry při teplotě 15 °C nabytého, prodaného nebo jinak převedeného anebo spotřebovaného zvláštního minerálního oleje v příslušném kalendářním roce.

(3) Osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem je povinna oznámit správci daně tyto údaje:

a) účel použití zvláštního minerálního oleje a údaj o tom, zda je tento zvláštní minerální olej značkován,

b) místo skladování nebo spotřeby zvláštního minerálního oleje,

c) identifikační údaje osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem, u níž předpokládá, že nabude zvláštní minerální olej za účelem spotřeby, prodeje nebo jiného převodu.

(4) Oznámení podle

a) odstavce 1 se podává nejméně 24 hodin a současně ne více než 72 hodin před každým přijetím zvláštního minerálního oleje; má-li dojít ze závažných provozních nebo technologických důvodů k mimořádnému přijetí zvláštního minerálního oleje, lze takové přijetí oznámit bezodkladně poté, co je zřejmé, že k takovému přijetí zvláštního minerálního oleje dojde,

b) odstavce 2 se podává

1. 1. společně s přihláškou k registraci a

2. 2. do konce ledna příslušného kalendářního roku,

c) odstavce 3 se podává

1. společně s přihláškou k registraci a

2. před každou změnou údaje.

(5) Oznámení podle odstavců 1 až 3 se podává elektronicky ve formátu a struktuře zveřejněné správcem daně způsobem umožňujícím dálkový přístup.

K § 134zf

1. V tomto ustanovení jsou registrovaným osobám zákonem uloženy 3 druhy oznamovacích povinností. Neplnění těchto povinností může vést i ke zrušení registrace osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem, nebo k zajištění a propadnutí zvláštních minerálních olejů, popřípadě i dopravních prostředku, pokud ke zjištění neplnění oznamovací povinnosti došlo při dopravě zvláštních minerálních olejů.

K odst. 1 a 4

2. První oznamovací povinnost souvisí se samotným nakládáním se zvláštním minerálním olejem. Registrovaná osoba má za povinnost oznámit každé nabytí zvláštního minerálního oleje a v souvislosti s nabytím tohoto zvláštního minerálního oleje je pak povinna sdělit, zda sama tento zvláštní minerální oleje spotřebuje, nebo zda jej prodá, nebo jinak převede na daňovém území České republiky jiné osobě.

3. Tento druh oznámení je osoba povinna podat správci daně nejpozději 24 hodin před přijetím zvláštního minerálního oleje, nedříve však 72 hodin před přijetím. Pouze v ojedinělých případech lze toto oznámení podat správci daně ve lhůtě kratší než 24 ho-din, ale pak bude toto oznámení označeno jako mimořádné. Při podání mimořádného oznámení musí být v oznámení zdůvodněno, proč je podáváno ve lhůtě kratší než 24 ho-din před přijetím zvláštního minerálního oleje. Nejčastěji se může jednat o mimořádné přijetí zvláštního minerálního oleje ze závažných provozních nebo technologických důvodů.

4. Jedním ze stěžejných údajů, které se uvádí do tohoto oznámení, je informace o značkování zvláštního minerálního oleje. V případě, že u zvláštního minerálního oleje bude uplatňována výjimka ze značkování některých dalších minerálních olejů, bude obchodní řetěz registrovaných osob omezen na 2, resp. na 3 osoby, mezi kterými může dojít k prodeji nebo jinému převodu zvláštního minerálního oleje, a to z důvodu uvedeného v § 134p odst. 10.

K odst. 2 a 4

5. Druhý typ oznamovací povinnosti souvisí se samotnou přihláškou k registraci. Jedním z povinných údajů je druh zvláštního minerálního oleje a předpokládané množství zaokrouhlené na celé litry při teplotě 15 °C nabytého, prodaného nebo jinak převedeného anebo spotřebovaného zvláštního minerálního oleje v příslušném kalendářním roce.

6. Poprvé tuto oznamovací povinnost plní subjekt při podání přihlášky k registraci a pak každý rok do konce ledna příslušného kalendářního roku, na který je oznamovací povinnost plněna.

K odst. 3 a 4

7. Třetí typ oznamovací povinnosti souvisí se změnou údajů. Jedná se o účel použití zvláštního minerálního oleje, místo skladování nebo spotřeby zvláštního minerálního oleje nebo identifikační údaje osoby, které je zvláštní minerální oleje prodáván nebo jinak převáděn.

8. Poprvé tyto údaje sděluje osoba správci daně při podání přihlášky k registraci a pak před každou změnou údajů.

K odst. 5

9. Registrovaná osoba i osoba, která podává přihlášku k registraci, je povinna plnit oznamovací povinnosti elektronicky, a to ve formě a struktuře stanovené správcem daně. Formuláře pro plnění oznamovacích povinností jsou zveřejněny na internetových stránkách Celní správy České republiky.

10. Oznamovací povinnost podle § 134zf odst. 1 plní registrovaná osoba prostřednictvím inteligentního formuláře. Tento způsob umožnuje registrované osobě vyplnit daný formulář přímo na webových stránkách a následně je odeslat přímo datovou schránkou správci daně nebo na e-podatelnu správce daně. Podrobnosti o vyplňování tohoto formuláře a odkaz na daný formulář jsou na adrese: https://www.celnisprava.cz/cz/dane/tiskopisy/Stranky/danove-tiskopisy.aspx, část Spotřební dane – zvláštní minerální oleje.

11. Oznamovací povinnost podle § 134zf odst. 2 a 3 plní registrovaná osoba prostřednictvím aktivních PDF formulářů. Postup pro vyplnění a odkazy na tyto formuláře jsou na stejné adrese a ve stejné sekci uvedené výše.

Související ustanovení:

§ 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134p a 134q – povinnosti a zákazy při značkování některých dalších minerálních olejů, § 134w – vymezení základních pojmů, § 134zd – omezení nakládání se zvláštními minerálními oleji, § 134ze – evidence zvláštních minerálních olejů, § 134zg – zajištění zvláštního minerálního oleje nebo dopravního prostředku

§ 134zg

Zajištění zvláštního minerálního oleje nebo dopravního prostředku

(1) Správce daně zajistí zvláštní minerální olej, popřípadě i dopravní prostředek, pokud jej dopravuje, jestliže zjistí, že

a) je s ním nakládáno v rozporu s § 134zd, nebo

b) nebyla splněna oznamovací povinnost podle § 134zf.

(2) Pro zajištění podle odstavce 1 se použijí obdobně ustanovení tohoto zákona upravující řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku.

(3) Ve věci zajištěného zvláštního minerálního oleje, popřípadě i dopravního prostředku, se použijí obdobně ustanovení § 42b až § 42e.

K § 134zg

1. V tomto ustanovení jsou definována oprávnění správce daně, pokud zjistí, že se zvláštními minerálními oleji nakládá osoba, která není registrována k této činnosti (§ 134zd), nebo registrovaná osoba nesplnila oznamovací povinnost (§ 134zf). Osoba se tedy dopustí porušení zákona nebo nesplní zákonem stanovenou povinnost.

2. Při podezření z porušení zákona nebo nesplnění zákonem stanovené povinnosti má správce daně oprávnění využít předběžného opatření a zvláštní minerální oleje zajistit. Pokud k tomuto zjištění ze strany správce dojde při kontrole dopravy zvláštních minerálních olejů, je správce daně oprávněn zajistit i dopravní prostředek, který tyto zvláštní minerální oleje dopravoval.

3. Dalším krokem ze strany správce daně je prověření výše uvedených podezření. Pokud se v dalším řízení zjistí, že jeho podezření byla lichá, pak rozhodne o uvolnění zajištěných zvláštních minerálních olejů, resp. i dopravního prostředku. V opačném případě, kdy správce daně potvrdí svá podezření a bude prokázáno, že došlo k porušení zákona nebo nesplnění zákonem stanovené povinnosti, rozhodne správce daně o propadnutí zajištěných zvláštních minerálních olejů. V tomto případě zákon neumožňuje správci daně správní uvážení a v případě prokázání porušení zákona musí zajištěné minerální oleje nechat propadnout.

4. Pokud byl zajištěn i dopravní prostředek je na správním uvážení správce daně, zda rozhodne i o propadnutí dopravního prostředku. Sankce propadnutí dopravního prostředku ale musí být přiměřená k zjištěnému porušení zákona nebo nesplnění povinnosti. Jedná se o obdobný postup jako v případě zajištění dopravovaných minerálních olejů, které byly zajištěny z důvodu absence příslušného dokladu. Pokud bylo v dalším řízení prokázáno, že vybrané výrobky nebyly dopravovány s příslušným dokladem, správce daně zajištěné vybrané výrobky nechal propadnout, protože v tomto případě mu zákon neumožňuje správní uvážení. V případě dopravního prostředku má pak správce daně možnost správního uvážení, a tak posuzuje, zda propadnutí dopravního prostředku je přiměřené vůči správnímu deliktu, kterého se kontrolovaná osoba dopustila.

5. K této problematice se vyjádřil i NSS v rozsudku 10 Afs 148/2010-70, ve kterém konstatoval, že absenci příslušného dokladu při dopravě vybraných výrobků při dopravě na daňovém území České republiky nelze zhojit dodatečně, a to ani v případě, že doklad před zahájením dopravy existoval, ale nedoprovázel dopravované výrobky. Taktéž konstatoval, že v takovýchto případech nemá správce možnost správního uvážení při rozhodování o zajišťovaných vybraných výrobcích a musí je vždy nechat propadnout, resp. zabrat, pokud vlastník výrobků není znám.

Související ustanovení:

§ 42 – řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, § 42b – řízení o zajištěních vybraných výrobcích nebo dopravním prostředku, § 42c – uvolnění zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, § 42d – propadnutí nebo zabrání zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, § 42e – náhrada nákladů, § 134z – rozhodnutí o registraci, § 134za – zrušení registrace na návrh, § 134zb – zrušení registrace z moci úřední, § 134zc – registr osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji, § 134zd – omezení nakládání se zvláštními minerálními oleji

Související judikatura:

10 Afs 148/2010-70

ČÁST OSMÁ – NĚKTERÁ USTANOVENÍ O NAKLÁDÁNÍ SE SUROVÝM TABÁKEM

HLAVA I – SKLADOVÁNÍ SUROVÉHO TABÁKU PRO JINÝ ÚČEL NEŽ PRO VÝROBU TABÁKOVÝCH VÝROBKŮ

§ 134zh

Osoba skladující surový tabák

(1) Osobou skladující surový tabák se pro účely tohoto zákona rozumí osoba, která skladuje surový tabák pro jiný účel než pro výrobu tabákových výrobků.

(2) Osobou skladující surový tabák není

a) výzkumná organizace podle právního předpisu upravujícího podporu výzkumu, experimentálního vývoje a inovací,

b) veřejná vysoká škola.

K § 134zh

1. Úprava pro zdaňování surového tabáku je národní úprava, která není harmonizována s unijní úpravou. Stejně tak tomu je i v případě sledování nakládaní se surovým tabákem. Protože surový tabák není v Evropském společenství předmětem daně a není tedy zahrnut do příslušných směrnic o tabákových výrobcích, je jeho sledování v rámci unijního obchodu téměř nemožné. Obchodování se surovým tabákem na daňovém území České republiky do současné doby nebylo regulováno například povinností se registrovat k této činnosti nebo mít licenci k dopravě surového tabáku z jiného členského státu Evropského společenství. V praxi lze sledovat pouze zásilky surového tabáku v rámci dovozu ze třetí země, pokud celní řízení proběhne na daňovém území České republiky.

K odst. 1

2. Z důvodu podchycení obchodů se surovým tabákem se zavádí povinnost registrace pro osoby, které skladují surový tabák pro jiný účel, než je výroba tabákových výrobků. Vzhledem k definici osoby skladující surový tabák, kromě výjimek uvedených v odst. 2 tohoto ustanovení, nebude osobou podléhající povinnosti se registrovat provozovatel daňového skladu na výrobu tabákových výrobků.

3. Osoba, která bude skladovat surový tabák za účelem jeho dodání již zmíněnému provozovateli daňového skladu na výrobu tabákových výrobku, bude právě tou osobou s povinností se registrovat k této činnosti.

K odst. 2

4. V tomto odstavci jsou definovány osoby, které nemají povinnost se registrovat jako osoby skladující surový tabák, přestože se jedná o osoby, které skladují tabák pro jiné účely, než je výroba tabákových výrobků. Jedná se o stejný okruh osob, kterým zákon stanoví i výjimku ze vzniku plátcovství a vzniku daňové povinnosti ze surového tabáku.

Související ustanovení:

§ 134zi – registrační řízení, § 134zj – podmínky registrace, § 134zx – registr osob skladujících surový tabák, § 134zy – evidence surového tabáku, § 134zz – omezení nakládání se surovým tabákem, § 134zza – oznamovací povinnost v případě přijetí nebo odeslání surového tabáku, § 134zzb – doklad pro účely dopravy surového tabáku, § 134zzc – zajištění surového tabáku nebo dopravního prostředku

§ 134zi

Registrační řízení

(1) Osoba skladující surový tabák je povinna se před zahájením své činnosti registrovat u správce daně.

(2) Přihláška k registraci se podává elektronicky.

K § 134zh

1. Zatímco předchozí ustanovení definuje osoby, které se považují za osoby skladující surový tabák, toto ustanovení stanovuje uvedeným osobám povinnost se registrovat k této činnosti. Jak vyplývá z dalších ustanovení zákona o spotřebních daních, registrace osob skladujících surový tabák je specifická oproti registraci, která je definována v daňovém řádu, zejména se jedná o ustanovení § 125 a 129 daňového řádu.

2. Zákon o spotřebních daních oproti obecné úpravě v daňovém řádu stanovuje specifické podmínky registrace, které musí osoba splnit při registračním řízení, pokud chce působit jako osoba skladující surový tabák, a dále tyto podmínky musí plnit po celou dobu trvání registrace.

3. Přihlášku k registraci podávají osoby elektronicky ve struktuře a formátu stanoveném správcem daně. Formuláře pro registraci právnické osoby nebo fyzické osoby včetně příloh a změnových formulářů jsou zveřejněny na webových stránkách Celní správy České republiky na adrese: https://www.celnisprava.cz/cz/dane/tiskopisy/Stranky/danove-tiskopisy.aspx, část Spotřební daně – surový tabák. Jedná se opět o odchylnou úpravu od daňového řádu, podle kterého lze v souladu s § 71 daňového řádu podání učinit i písemnou formou, nebo ústně do protokolu.

Související ustanovení:

§ 134zh – osoba skladující surový tabák, § 134zj – podmínky registrace, § 134zs – rozhodnutí o registraci, § 134zx – registr osob skladujících surový tabák, § 134zy – evidence surového tabáku, § 134zz – omezení nakládání se surovým tabákem, § 134zza – oznamovací povinnost v případě přijetí nebo odeslání surového tabáku

Související předpisy:

§ 71, 125 a 129 daňového řádu

§ 134zj

Podmínky registrace

(1) Podmínkami registrace jsou

a) oprávnění provozovat živnost umožňující výkon činnosti osoby skladující surový tabák,

b) spolehlivost,

c) bezdlužnost,

d) skutečnost, že osobě skladující surový tabák nebyl vysloven zákaz činnosti znemožňující výkon její činnosti,

e) skutečnost, že osoba skladující surový tabák není v likvidaci nebo v úpadku, a

f) poskytnutí kauce.

(2) Podmínky spolehlivosti a bezdlužnosti musí splňovat

a) osoba skladující surový tabák,

b) v případě, že je osobou skladující surový tabák právnická osoba, rovněž fyzická osoba, která je statutárním orgánem nebo členem statutárního orgánu osoby skladující surový tabák, anebo vykonává činnost statutárního orgánu nebo člena statutárního orgánu osoby skladující surový tabák, a

c) odpovědný zástupce osoby skladující surový tabák.

(3) Podmínku poskytnutí kauce musí splňovat pouze osoba skladující surový tabák, která není plátcem daně z tabákových výrobků.

(4) Podmínky registrace musí být splněny po celou dobu registrace.

K § 134zj

1. Zákon o spotřebních daních definuje podmínky registrace osoby skladující surový tabák. Z této skutečnosti vyplývá, že registrace osoby skladující surový tabák není nároková. Podmínky registrace mají kumulativní charakter, což znamená, že pro úspěšnou registraci musí být splněny všechny podmínky. S obdobnou úpravou v tomto ohledu se lze setkat v zákoně o spotřebních daních i v oblasti nakládání se zvláštními minerálními oleji. Dále je obdobná úprava zakotvena i v zákoně č. 311/2006 Sb., o pohonných hmotách a čerpacích stanicích pohonných hmot a o změně některých souvisejících zákonů (zákon o pohonných hmotách), ve znění pozdějších předpisů, pro distributory pohonných hmot nebo také v zákoně č. 307/2013 Sb., o povinném značení lihu, ve znění pozdějších předpisů, pro osoby povinné značit líh nebo distributory lihu.

K odst. 1 a 4

2. Zákon stanovuje pro registraci osoby skladující surový tabák 6 podmínek, které musí být splněny před samotnou registrací a dále musí být plněny po celou dobu registrace. Pokud v průběhu trvání registrace přestane registrovaná osoba plnit některou z podmínek registrace, záleží na druhu neplněné podmínky, jaký další postup zvolí správce daně. Při neplnění některé ze zákonem stanovených podmínek správce daně zruší registraci z moci úřední. Pokud se bude jednat o podmínku, u které správce daně může registrovanou osobu vyzvat k jejímu opětovnému plnění, zruší správce daně danou registraci teprve tehdy, když registrovaná osoba ani přes výzvu správce daně nezačne opětovně plnit danou podmínku.

3. První podmínka registrace souvisí s oprávněním provozovat příslušnou živnost, která osobu opravňuje nakládat se surovým tabákem. Podle živnostenského zákona není pro nakládání a skladování surového tabáku třeba vázaná nebo koncesovaná živnost.

4. Druhou podmínkou registrace je spolehlivost. Tato podmínka je podrobněji definována v části zákona o spotřebních daních, která upravuje problematiku povolovacího řízení. Požadavky spolehlivosti definované v § 43d a 43e tak platí pro celý zákon, tedy nejen pro povolovací řízení, ale také pro registrační řízení v § 134y zákona (nakládání se zvláštními minerálními oleji) a toto registrační řízení v oblasti skladování surového tabáku. Komentář k ustanovení § 43d a 43e zákona lze použít i pro osvětlení podmínky spolehlivosti pro toto registrační řízení.

5. Spolehlivost osoby se posuzuje ze 2 hledisek. Osoba musí být bezúhonná a v posledních 3 letech nesmí porušit závažným způsobem daňové, celní předpisy nebo účetní předpisy. Za bezúhonnou osobu se považuje osoba, která nebyla pravomocně odsouzena pro trestný čin proti majetku (§ 205 až 232 tr. zákoníku) nebo pro trestný čin hospodářský (§ 233 až § 271 tr. zákoníku), nebo se na ni hledí, jako by nebyla odsouzena.

6. Třetí podmínkou registrace je bezdlužnost. I zde se vychází z podrobné úpravy uvedené v § 43f zákona. Za bezdlužnou osobu se považuje osoba, která nemá evidován nedoplatek u celních orgánů, u finančních orgánů, na pojistném a penále na veřejném zdravotním pojištění nebo na pojistném a penále na sociálním zabezpečení a příspěvku na státní politiku zaměstnanosti. Bezdlužnost u finančních orgánů si správce ověřuje sám, stejně tak bezdlužnost u sebe samotného. Žadatel o registraci musí správci daně dokládat neexistenci nedoplatků u zdravotního pojištění a sociálního pojištění.

7. Subjekt dále musí prokázat, že mu nebyl vysloven zákaz činnosti, který by znemožňoval vykonávat danou činnost, tedy nakládat se surovým tabákem. Zákaz činnosti může vyslovit například soud, a to jako jeden z možných trestů, který může soud uložit. Dle zákona nelze zaregistrovat osobu, která je v likvidaci nebo v úpadku. Skutečnosti, že je osoba v likvidaci si ověří správce daně v insolvenčním rejstříku.

8. Na rozdíl od osob registrovaných k nakládání se zvláštními minerálními oleji musí osoby, které chtějí nakládat se surovým tabákem, splnit ještě jednu podmínku a tou je poskytnutí kauce. Zákon rozlišuje 2 výše kauce, a to základní kauci ve výši 20 000 000 Kč a sníženou kauci ve výši 10 000 000 Kč. V dalších ustanoveních pak zákon definuje způsob poskytnutí kauce a podmínky pro snížení kauce.

K odst. 2

9. Podmínka spolehlivosti a bezdlužnosti se ověřuje komplexně, to znamená, že u podnikajících fyzických osob se tyto podmínky ověřují u samotné fyzické osoby a zároveň u odpovědného zástupce podnikající fyzické osoby. V případě právnické osoby se tyto podmínky zkoumají u právnické osoby jako takové a zároveň u statutárních zástupců právnické osoby. Pokud je statutárním zástupcem jiná právnická osoba, pak se podmínka spolehlivosti a bezdlužnosti zkoumá u této právnické osoby jako statutárního zástupce a zároveň u statutárních zástupců této právnické osoby. Toto prověřování v řetězení statutárních zástupců přes právnické osoby se provádí tak dlouho, dokud prověřování nedojde na statutárního zástupce fyzické osoby.

K odst. 3

10. Na rozdíl od distributorů pohonných hmot, kde musí každý distributor pohonných hmot poskytnout kauci, u osob registrovaných ke skladování surového tabáku se povinnost poskytnout kauci týká pouze osob, které zároveň nejsou plátci daně z tabákových výrobků. Z definice § 134zh odst. 1 zákona se tím míní osoba, která skladuje surový tabák pro jiné účely než pro výrobu tabákových výrobků.

11. Provozovatel daňového skladu na tabákové výrobky, který provozuje výrobní nebo distribuční (nevýrobní) daňový sklad na tabákové výrobky, je plátcem daně z tabákových výrobků. Z povahy provozovaného daňového skladu nemůže totiž používat surový tabák pro výrobu tabákových výrobků a lze předpokládat, že jej bude dodávat provozovateli výrobního daňového skladu, který tabákové výrobky může vyrábět. Bude tedy tou osobou, na kterou se bude vztahovat výjimka z povinnosti poskytnout kauci, protože je osobou skladující surový tabák, ale zároveň je plátcem daně z tabákových výrobků.

12. Provozovatel výrobního daňového skladu na tabákové výrobky je sice plátcem daně z tabákových výrobků, ale surový tabák přijímá pro výrobu tabákových výrobků. Nebude tedy osobou skladující surový tabák a nebude se tak na ni vztahovat povinnost poskytnout kauci, ale z důvodu, že se na ni nevztahuje povinnost registrovat se.

13. Vzhledem k uvedené definici, kdo je povinen poskytnout kauci a kdo ne, v návaznosti na plátcovství, lze předpokládat, že se správce daně v praxi potká se některými subjekty, které se budou registrovat ke skladování surového tabáku a zároveň se účelově zaregistrují jako plátci daně, aby se vyhnuly povinnosti poskytnout kauce.

Související ustanovení:

§ 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování bezúhonnosti, § 43f – bezdlužnost, § 134zh – osoba skladující surový tabák, § 134zi – registrační řízení, § 134zk – kauce, § 134zl – žádost o snížení kauce, § 134zm – podmínky pro snížení kauce, § 134zn – snížení kauce, § 134zo – oznamovací povinnost osoby skladující surový tabák se sníženou kaucí, § 134zr – použití kauce, § 134zs – rozhodnutí o registraci

§ 134zk

Kauce

(1) Osoba skladující surový tabák je povinna poskytnout kauci ve výši 20 000 000 Kč.

(2) Kauce se poskytuje

a) složením částky na zvláštní účet správce daně s tím, že kauce musí být na tomto účtu po celou dobu registrace osoby skladující surový tabák, nebo

b) bankovní zárukou, kterou přijal správce daně, k zajištění nedoplatků, které jsou evidovány u správce daně nebo u jiných orgánů veřejné moci k devadesátému dni ode dne zrušení nebo zániku registrace osoby skladující surový tabák.

(3) Bankovní záruka musí být poskytnuta na dobu určitou, která nesmí být kratší než 2 roky.

K § 134zk

1. Podmínku poskytnutí kauce musí splnit osoba skladující surový tabák, která není plátcem daně z tabákových výrobků, jak je to definováno v §134zj odst. 3 zákona. Základní výše poskytované kauce činí 20 000 000 Kč. Zákon o spotřebních daních umožňuje poskytnout kauci 2 způsoby. První způsob poskytnutí kauce spočívá ve složení částky 20 000 000 Kč na zvláštní účet celního úřadu s tím, že kauce v této výši musí být na tomto účtu po celou dobu trvání registrace osoby skladující surový tabák.

2. Druhý způsob poskytnutí kauce spočívá v předložení bankovní záruky znějící na částku v celkové výši 20 000 000 Kč. V případě poskytnutí kauce formou bankovní záruky musí být bankovní záruka poskytnuta na dobu určitou, která nesmí být kratší 2 let.

3. Snížená kauce je zákonem stanovena na výši 10 000 000 Kč. V případě, že se správce daně rozhodne zrušit snížení kauce, není možné v krátkém čase poskytnout kauci v základní výši bankovní zárukou jako předchozí sníženou kauci. Dle důvodové zprávy lze kauci poskytnout kombinací obou způsobů poskytování kauce (složení finanční částky nebo bankovní záruka). Tato kombinace poskytnutí kauce ale připadá v úvahu, kdy bude osoba skladující surový tabák dorovnávat výši kauce na základní výši 20 000 000 Kč. Při prvotním poskytnutí kauce, kdy každá osoba skladující surový tabák bude při registraci povinna poskytnout kauci v základní výši, zákon kombinaci způsobů poskytnutí kauce nepřipouští, protože způsoby poskytnutí kauce jsou zde definovány ve vztahu vylučovacím. Kombinování způsobů poskytnutí kauce lze dovodit až z ustanovení § 134zv, které upravuje zánik registrace osoby skladující surový tabák.

Související ustanovení:

§ 134zj – podmínky registrace, § 134zl – žádost o snížení kauce, § 134zm – podmínky pro snížení kauce, § 134zn – snížení kauce, § 134zo – oznamovací povinnost osoby skladující surový tabák se sníženou kaucí, § 134zp – zrušení snížení kauce na návrh, § 134zq – zrušení snížení kauce z moci úřední, § 134zr – použití kauce

§ 134zl

Žádost o snížení kauce

(1) Osoba skladující surový tabák, která splňuje podmínky pro snížení kauce, je oprávněna podat žádost o snížení kauce.

(2) V žádosti o snížení kauce je osoba skladující surový tabák povinna uvést rovněž údaje

a) o vlastnické struktuře a o tom, které osoby vykonávají významný vliv na řízení této osoby skladující surový tabák,

b) potřebné pro posouzení splnění podmínek pro snížení kauce.

(3) Pokud byla žádost o snížení kauce zamítnuta, může osoba skladující surový tabák podat žádost o snížení kauce nejdříve po uplynutí 3 měsíců ode dne, kdy zamítavé rozhodnutí nabylo právní moci.

K § 134zl

1. Sníženou kauci může poskytnout osoba, která požádá o snížení kauce a splní podmínky stanovené zákonem o spotřebních daních. V žádosti o snížení kauce je osoba skladující surový tabák povinna poskytnout informace o vlastnické struktuře (týká se zejména právnických osob) a informace o tom, které osoby ve struktuře žádající osoby mají významný vliv na řízení této osoby.

2. Mezi podmínky pro snížení kauce patří samotná registrace osoby skladující surový tabák jako taková, ekonomická stabilita a spolehlivost osoby mající významný vliv na řízení osoby skladující surový tabák. Podmínka registrace musí být v době podání žádosti o snížení kauce splňována nepřetržitě minimálně po dobu 3 let. Vzhledem k účinnosti nových ustanovení v této oblasti lze předpokládat, že první žádosti o snížení kauce budou moci osoby skladující surový tabák podávat nejdříve ve 2. polovině roku 2018.

3. V případě, že správce daně nevyhoví žádosti subjektu o snížení kauce, stanovuje zákon čekací dobu, než může osoba skladující surový tabák podat novou žádost o snížení kauce nejdříve. Novou žádost o snížení kauce může registrovaná osoba podat nejdříve po 3 měsících od pravomocného rozhodnutí o zamítnutí žádosti o snížení kauce.

Související ustanovení:

§ 134zk – kauce, § 134zm – podmínky pro snížení kauce, § 134zn – snížení kauce, § 134zo – oznamovací povinnost osoby skladující surový tabák se sníženou kaucí, § 134zp – zrušení snížení kauce na návrh, § 134zq – zrušení snížení kauce z moci úřední, § 134zr – použití kauce

§ 134zm

Podmínky pro snížení kauce

(1) Podmínkami pro snížení kauce jsou

a) registrace osoby skladující surový tabák,

b) ekonomická stabilita a

c) spolehlivost osoby vykonávající významný vliv na řízení osoby skladující surový tabák.

(2) Podmínka podle odstavce 1 písm. a) musí být splňována nepřetržitě po dobu alespoň 3 po sobě jdoucích let bezprostředně předcházejících dni podání žádosti o snížení kauce.

(3) Podmínky pro snížení kauce musí být splňovány po celou dobu tohoto snížení.

K § 134zm

1. Toto ustanovení definuje podmínky pro snížení kauce u registrované osoby skladující surový tabák a způsob jejich plnění. První podmínkou pro snížení kauce je existence samotné registrace osoby skladující tabák. Vzhledem k tomu, že se registrovaná osoba může po dobu trvání registrace chovat nestandardně, tzn., že může přijímat a skladovat surový tabák nárazově, aniž by k tomu měla vysvětlení, stanovuje zákon, že doba trvání registrace před podáním žádosti o snížení kauce musí trvat minimálně 3 roky.

2. Druhou podmínku, kterou musí registrovaná osoba splnit, je podmínka ekonomické stability. Tato podmínka se posuzuje obdobným způsobem jako podmínka ekonomické stability v rámci povolovacího řízení. Třetí podmínkou je spolehlivost osoby vykonávající významný vliv na řízení registrované osoby, která žádá o snížení kauce. Těmito osobami mohou být například v akciové společnosti dozorčí rada nebo jednotlivý akcionáři.

3. Podmínka spolehlivosti je podrobně popsána v obecné části zákona v § 43d a platí i pro registrační řízení. U osob s významným vlivem se zkoumá její trestní bezúhonnost a tzv. daňová bezúhonnost, tedy že v posledních 3 letech neporušila závažným způsobem celní, daňové nebo účetní předpisy.

4. Obdobně jako je to u registrace i v případě snížení kauce platí, že podmínky pro snížení kauce musí být plněny po celou dobu trvání snížení kauce u osoby skladující surový tabák.

Související ustanovení:

§ 43d – spolehlivost, § 43e – prokazování spolehlivosti, § 43g – ekonomická stabilita, § 134zk – kauce, § 134zl – žádost o snížení kauce, § 134zn – snížení kauce, § 134zo – oznamovací povinnost osoby skladující surový tabák se sníženou kaucí, § 134zp – zrušení snížení kauce na návrh, § 134zq – zrušení snížení kauce z moci úřední, § 134zr – použití kauce

§ 134zn

Snížení kauce

(1) Správce daně na žádost osoby skladující surový tabák sníží kauci na 10 000 000 Kč, splní-li tato osoba podmínky pro snížení kauce. V opačném případě správce daně žádost o snížení kauce zamítne.

(2) Dojde-li k pravomocnému snížení kauce, stává se částka, o níž byla kauce snížena, přeplatkem osoby skladující surový tabák. Je-li takto vzniklý přeplatek vratitelným přeplatkem, vrátí jej správce daně osobě skladující surový tabák do 15 dnů ode dne pravomocného snížení kauce.

(3) Dodatek ke stávající bankovní záruce, kterým je snižována bankovní záruka k zajištění nedoplatků, může správce daně přijmout nejdříve ode dne pravomocného snížení kauce.

K § 134zn

1. V případě, že dojde k pravomocnému snížení kauce (osoba splnila podmínky pro snížení kauce a správce daně tedy vyhověl žádosti o snížení kauce), je třeba se vypořádat s poskytnutou kaucí. Pokud byla kauce poskytnuta složením finančních prostředků na účet správce daně, pak se rozdíl mezi základní a sníženou kaucí stává přeplatkem osoby skladující surový tabák a tento přeplatek se vrací osobě skladující surový tabák do 15 dnů ode dne pravomocného snížení kauce, pokud je tento přeplatek vratitelným přeplatkem.

2. U vzniklého přeplatku provede správce test vratitelnosti, tzn., že zjišťuje, zda existuje nedoplatek na dani nebo jiné povinné platbě u sebe samého, u finančních orgánů, u zdravotních pojišťoven a správy sociálního zabezpečení.

3. Pokud byla kauce poskytnuta formou bankovní záruky, pak je na daňovém subjektu, zda předloží správci daně novou bankovní záruku znějící na nižší částku, ale s minimální dobou platnosti na 2 roky, nebo zda předloží dodatek ke stávající bankovní záruce, kterým se snižuje původní částka 20 000 000 Kč na novou částku 10 000 000 Kč, přičemž doba platnosti zůstává zachována. Novou bankovní záruku na nižší částku nebo dodatek k bankovní záruce na snížení částky může správce akceptovat až po nabytí právní moci rozhodnutí, kterým se snižuje kauce u registrované osoby.

Související ustanovení:

§ 134zk – kauce, § 134zl – žádost o snížení kauce, § 134zm – podmínky pro snížení kauce, § 134zo – oznamovací povinnost osoby skladující surový tabák se sníženou kaucí, § 134zp – zrušení snížení kauce na návrh, § 134zq – zrušení snížení kauce z moci úřední, § 134zr – použití kauce

§ 134zo

Oznamovací povinnost osoby skladující surový tabák se sníženou kaucí

(1) Osoba skladující surový tabák, které byla snížena kauce, je povinna správci daně oznámit změnu údajů o vlastnické struktuře a změnu údajů o tom, které osoby vykonávají významný vliv na řízení této osoby skladující surový tabák, a to do 5 pracovních dnů od této změny.

(2) Osoba skladující surový tabák, které byla snížena kauce, je povinna ve lhůtě pro podání daňového přiznání k dani z příjmů oznámit správci daně údaje potřebné pro posouzení ekonomické stability; to neplatí, pokud neuplynul 1 měsíc od sdělení těchto údajů při podání žádosti o snížení kauce.

(3) Osoba skladující surový tabák v souvislosti se snížením kauce nemusí uvádět údaje, které má správce daně k dispozici, nebo jejichž změnu může správce daně automatizovaným způsobem zjistit z rejstříků a evidencí, do nichž má zřízen automatizovaný přístup.

(4) Správce daně zveřejní způsobem umožňujícím dálkový přístup okruh údajů

a) potřebných pro posouzení splnění podmínek pro snížení kauce, které je osoba skladující surový tabák povinna správci daně sdělovat,

b) podle odstavce 3.

K § 134zo

1. V souvislosti se získáním výhody ve smyslu poskytovat nižší kauci má ale osoba skladující surový tabák další oznamovací povinnosti, vyjma těch, které se vztahují na všechny osoby skladující surový tabák.

2. Jedná se o povinnost oznámit správci daně jakoukoli změnu údajů o vlastnické struktuře a změnu údajů o tom, které osoby mají významný vliv na řízení této osoby skladující surový tabák. S těmito změnami následně souvisí prokazování spolehlivosti těchto osob, a to po stránce trestní bezúhonnosti a daňové bezúhonnosti.

3. Dále má tato osoba povinnost jednou ročně dokládat údaje potřebné k posouzení ekonomické stability. Ty údaje dokládá ve stejné lhůtě jako je povinen podat daňové přiznání k dani z příjmu, tedy do 1. dubna nebo do 1. července roku následujícího po roce, za které se daňové přiznání podává.

4. Na webových stránkách Celní správy České republiky prozatím nejsou zveřejněny informace o tom, které údaje bude správce požadovat k posouzení splnění podmínek pro snížení kauce, které je osoba skladující surový tabák povinna správci daně sdělovat, a které údaje potřebné k posouzení bude zjišťovat sám z veřejně dostupných databází. Lze se domnívat, že tyto informace budou zveřejněny až v okamžiku, kdy to bude aktuální, tedy v první polovině roku 2018, protože první žádosti o snížení kauce budou moci registrované osoby podávat nejdříve až v 2. polovině roku 2018.

Související ustanovení:

§ 134zk – kauce, § 134zl – žádost o snížení kauce, § 134zm – podmínky pro snížení kauce, § 134zn – snížení kauce, § 134zp – zrušení snížení kauce na návrh, § 134zq – zrušení snížení kauce z moci úřední, § 134zr – použití kauce

§ 134zp

Zrušení snížení kauce na návrh

(1) Správce daně zruší snížení kauce na návrh osoby skladující surový tabák, které byla kauce snížena.

(2) Rozhodnutí o zrušení snížení kauce správce daně vydá až poté, co osoba skladující surový tabák poskytne kauci ve výši 20 000 000 Kč.

K § 134zp

1. Rozhodnutí o snížení kauce lze zrušit dvojím způsobem. O zrušení tohoto rozhodnutí může požádat sama registrovaná osoba, které bylo snížení kauce umožněno. Druhý způsob zrušení rozhodnutí o snížení kauce je zrušení z moci úřední.

2. Důvodem, proč registrovaná osoba dále nechce využívat snížené kauce, může být cokoli a registrovaná osoba nemusí tento návrh na zrušení rozhodnutí o snížení kauce odůvodňovat. Správce daně rozhodne o zrušení rozhodnutí o snížení kauce teprve tehdy, až registrovaná osoba poskytne kauci v základní výši, tedy 20 000 000 Kč.

3. Pokud registrovaná osoba poskytla kauci ve snížené výši formou složení finanční částky na zvláštní účet správce daně, dorovnání kauce na základní výši by mělo být provedeno složením příslušné částky na konečnou částku 20 000 000 Kč. V případě, kdy registrovaná osoba poskytla kauci formou bankovní záruky, je na zvážení registrované osoby, zda předloží dodatek ke stávající bankovní záruce, kterým se zvýší částka na 20 000 000 Kč, nebo předloží novou bankovní záruku na základní část-ku 20 000 000 Kč.

4. Ačkoli to není v zákoně výslovně uvedeno, lze se oprávněně domnívat, že osoba, které bylo zrušeno snížení kauce na její návrh, může opětovně požádat o snížení kauce kdykoli o to požádá správce daně. Na rozdíl od zrušení snížení kauce z moci úřední, kde je stanovena čekací lhůta nejméně 1 rok, než může registrovaná osoba opětovně požádat o snížení kauce.

Související ustanovení:

§ 134zk – kauce, § 134zl – žádost o snížení kauce, § 134zm – podmínky pro snížení kauce, § 134zn – snížení kauce, § 134zo – oznamovací povinnost osoby skladující surový tabák se sníženou kaucí, § 134zq – zrušení snížení kauce z moci úřední, § 134zr – použití kauce, § 134zs – rozhodnutí o registraci, § 134zt – zrušení registrace na návrh, § 134zu – zrušení registrace z moci úřední

§ 134zq

Zrušení snížení kauce z moci úřední

(1) Zjistí-li správce daně, že nejsou splněny podmínky pro snížení kauce, vyzve osobu skladující surový tabák, které byla snížena kauce, k jejich splnění ve správcem daně stanovené lhůtě, pokud povaha těchto podmínek toto splnění připouští a nehrozí nebezpečí z prodlení.

(2) Správce daně zruší snížení kauce, pokud

a) osoba skladující surový tabák na výzvu správce daně nezajistí ve stanovené lhůtě splnění podmínek pro snížení kauce, nebo

b) nejsou splněny podmínky pro snížení kauce, k jejichž splnění správce daně osobu skladující surový tabák nevyzývá.

(3) Osoba skladující surový tabák je povinna do 20 dnů od oznámení rozhodnutí o zrušení snížení kauce z moci úřední poskytnout kauci ve výši 20 000 000 Kč.

(4) Pokud bylo zrušeno snížení kauce z moci úřední, může osoba skladující surový tabák podat žádost o snížení kauce nejdříve po uplynutí 1 roku ode dne, kdy rozhodnutí o zrušení snížení kauce nabylo právní moci.

K § 134zq

1. Rozhodnutí o snížení kauce lze zrušit dvojím způsobem. Osoba skladující surový tabák může požádat o zrušení snížení kauce, a pak se jedná o zrušení rozhodnutí na návrh. Správce daně rozhodne o zrušení snížení kauce poté, co je poskytnuta kauce v plné výši 20 000 000 Kč. Druhý případ zrušení rozhodnutí o snížení kauce je zrušení z moci úřední.

K odst. 1 a 2

2. Ke zrušení snížení kauce z moci úřední přistoupí správce daně v okamžiku, kdy zjistí, že není plněna některá z podmínek nutných pro snížení kauce. Pokud se jedná o podmínku, kterou lze opětovně splnit, správce daně vyzve osobu skladující surový tabák k jejímu opětovnému plnění a stanoví přiměřenou lhůtu pro splnění výzvy.

3. Správce daně může vyzvat k opětovnému plnění spolehlivosti osoby, která má významný vliv na řízení osoby registrované ke skladování surového tabáku. Opětovně lze tuto podmínku plnit, pokud osoba skladující surový tabák zajistí výměnu fyzické osoby ve své struktuře, která přestala plnit podmínku spolehlivosti.

4. Naopak k plnění podmínky trvání registrace správce daně nevyzývá, protože se jedná o podmínku, kterou nelze zhojit. Ohledně podmínky ekonomické stability lze předpokládat, že opětovně plnit tuto podmínku ve stanovené lhůtě nelze, a proto i tato podmínka se považuje za podmínku, kterou nelze v krátké době zhojit.

K odst. 3

5. Pokud dojde ke zrušení rozhodnutí o snížení kauce z moci úřední, má osoba skladující surový tabák lhůtu 20 dnů od oznámení rozhodnutí povinnost poskytnout kauci v plné výši 20 000 000 Kč. Pokud byla snížená kauce poskytnuta formou složení finanční částky na zvláštní účel správce daně. Lze předpokládat, že navýšení kauce na základní výši provede registrovaná osoba stejným způsobem.

6. V případě, kdy byla snížená kauce poskytnuta formou bankovní záruky, lze předpokládat více variant, jak registrovaná osoba splní podmínku opětovného poskytnutí kauce v základní výši. Registrovaná osoba předloží dodatek ke stávající bankovní záruce znějící na částku 10 000 000 Kč, který bude zvyšovat částku na bankovní záruce na částku 20 000 000 Kč. Druhý způsob spočívá v předložení nové bankovní záruky na částku 20 000 000 Kč. V okamžiku, kdy správce daně akceptuje novou bankovní záruku, vrátí původní bankovní záruku na sníženou částku výstavci bankovní záruky.

7. Zákon v § 134zk stanoví způsob poskytnutí kauce a způsoby jsou v textu uvedeny v postavení vylučovacím. Přesto důvodová zpráva uvádí, že zákon připouští kombinaci způsobu poskytnutí kauce. V ustanovení § 134zv, které upravuje zánik kauce, je jako jedna z možností uvedena právě kombinace poskytnutí kauce. Z těchto ustanovení pak lze dovodit, že při prvotním poskytnutí kauce při registraci osoby skladující surový tabák nelze kombinovat způsoby poskytnutí kauce. Pokud registrované osobě bylo vyhověno v žádosti o snížení kauce a po určité době došlo ke zrušení rozhodnutí o snížení kauce, lze už poté kombinovat způsoby poskytování kauce pro dorovnání kauce na základní výši.

K odst. 4

8. O nové snížení kauce může osoba skladující surový tabák, které bylo zrušeno snížení kauce z moci úřední, opětovně požádat až po uplynutí 1 roku ode dne nabytí právní moci rozhodnutí o zrušení snížení kauce. Pokud bylo rozhodnutí o snížení kauce zrušeno na návrh registrované osoby, nestanovuje zákon čekací dobu a osoba skladující surový tabák může požádat kdykoli.

Související ustanovení:

§ 134zk – kauce, § 134zl – žádost o snížení kauce, § 134zm – podmínky pro snížení kauce, § 134zn – snížení kauce, § 134zo – oznamovací povinnost osoby skladující surový tabák se sníženou kaucí, § 134zp – zrušení snížení kauce na návrh, § 134zr – použití kauce

§ 134zr

Použití kauce

(1) Dojde-li k pravomocnému zrušení nebo k zániku registrace osoby skladující surový tabák, stává se složená částka přeplatkem osoby skladující surový tabák. Je-li takto vzniklý přeplatek vratitelným přeplatkem, vrátí jej správce daně osobě skladující surový tabák do 90 dnů ode dne pravomocného zrušení nebo zániku registrace osoby skladující surový tabák.

(2) Lhůta podle odstavce 1 neběží po dobu, kdy je správcem daně nebo jiným orgánem veřejné moci vedeno řízení,

a) jehož výsledkem může být rozhodnutí o stanovení daně, poplatku nebo jiného obdobného peněžitého plnění a

b) které bylo zahájeno do 90 dnů ode dne pravomocného zrušení nebo zániku registrace osoby skladující surový tabák.

(3) Dojde-li ke zrušení nebo k zániku registrace osoby skladující surový tabák, vyzve správce daně výstavce bankovní záruky k uhrazení nedoplatku evidovaného k devadesátému dni ode dne zrušení nebo zániku registrace osoby skladující surový tabák u

a) správce daně, nebo

b) jiného orgánu veřejné moci, který o jeho uhrazení správce daně požádal.

(4) Správce daně vyzve výstavce bankovní záruky nejdříve po 90 dnech, nejpozději však do 5 měsíců ode dne zrušení nebo zániku registrace osoby skladující surový tabák.

(5) Výstavce bankovní záruky je povinen částku uhradit do 15 dnů ode dne doručení výzvy.

K § 134zr

1. Ať už je registrace osoby skladující surový tabák zrušena na návrh nebo z moci úřední či dojde k jejímu zániku, postup ve věci uvolnění kauce je ve všech 3 případech stejný. Protože kauce slouží k umoření nedoplatků na dani u správce daně, případně u jiných orgánů veřejné správy, stanoví zákon lhůty, po které má správce daně zjistit existenci takovýchto nedoplatků.

2. Zohledněny jsou tak nedoplatky evidované nebo zjištěné ke dni pravomocného rozhodnutí o zrušení nebo zániku registrace osoby skladující surový tabák, ale také nedoplatky, které mohou vzniknout do dne vrácení kauce, a nedoplatky, které mohou být výsledkem řízení zahájeného do uplynutí lhůty pro vrácení kauce.

3. Pokud je kauce poskytnuta formou složení finanční částky na účet správce daně, dnem pravomocného rozhodnutí o zrušení nebo zániku registrace osoby skladující surový tabák se tato částka stává přeplatkem. Správce daně má pak lhůtu 90 dnů na zjištění možných nedoplatků. Pokud do této doby není evidován žádný nedoplatek nebo nebylo zahájeno řízení, jehož výsledkem by mohl být daňový nedoplatek, stane se tento přeplatek vratitelným přeplatkem. V případě, že správce daně zjistí ve lhůtě nedoplatky, stane se vratitelným přeplatkem zbývající částka kauce po uspokojení zjištěných nedoplatků. Jestliže v dané lhůtě správce daně zjistí, že bylo zahájeno řízení, jehož výsledkem může být daňový nedoplatek, výše uvedená lhůta 90 dnů neběží.

4. Obdobný postup při vypořádání kauce se použije v případě, že kauce byla poskytnuta formou bankovní záruky. Opět má správce daně lhůtu, po kterou zjišťuje možné nedoplatky u původně registrované osoby. Správce daně oznámí výstavci bankovní záruky, že osobě skladující surový tabák, které výstavce poskytl bankovní záruku, byla registrace zrušena nebo došlo k jejímu zániku. Výstavce tak může následně očekávat výzvu k uhrazení vzniklých nedoplatků způsobených původně registrovanou osobou.

5. Správce daně po prověření pak v případě zjištění nějakých nedoplatků vyzve výstavce k jejich uhrazení. Správce daně vyzve výstavce nejdříve po 90 dnech, nejdéle však do 5 měsíců ode dne zrušení nebo zániku registrace. Výstavce bankovní záruky pak má lhůtu 15 dnů ode dne doručení výzvy k uhrazení nedoplatků u správce daně za původně registrovanou osobu skladující surový tabák.

Související ustanovení:

§ 134zk – kauce, § 134zl – žádost o snížení kauce, § 134zm – podmínky pro snížení kauce, § 134zn – snížení kauce, § 134zo – oznamovací povinnost osoby skladující surový tabák se sníženou kaucí, § 134zp – zrušení snížení kauce na návrh, § 134zq – zrušení snížení kauce z moci úřední

§ 134zs

Rozhodnutí o registraci

(1) Splní-li osoba skladující surový tabák podmínky registrace, správce daně ji zaregistruje. V rozhodnutí o registraci jí správce daně přidělí registrační číslo pro účely skladování surového tabáku.

(2) Osoba skladující surový tabák je registrována pátým dnem následujícím po účinnosti rozhodnutí o registraci až do účinnosti rozhodnutí o zrušení registrace nebo do zániku registrace.

K § 134zs

1. Výsledkem registračního řízení je vydání rozhodnutí správce daně. V případě splnění všech podmínek registrace zaregistruje správce daně daňový subjekt jako osobu, která je oprávněna skladovat surový tabák. Registrované osobě přidělí správce registrační číslo, které má obdobnou strukturu jako registrační číslo přidělované v rámci povolovacího řízení podle tohoto zákona. Lhůta pro vydání registrace se řídí daňovým řádem. Správce daně osobu, která splní podmínky registrace, zaregistruje do 30 dnů od podání přihlášky k registraci, která nemá vady. V případě přihlášky, která je neúplná, nebo obsahuje údaje, o kterých má správce daně pochybnosti, vyzve správce daně subjekt k odstranění pochybností v registračních údajích podle § 128 daňového řádu.

2. Osoba, které byla vydána registrace ke skladování surového tabáku, je registrována 5. dnem od nabytí právní moci rozhodnutí o registraci. Registrace trvá až do okamžiku pravomocného rozhodnutí o zrušení registrace této osoby. Registrace může být zrušena na žádost daňového subjektu nebo z moci z úřední. Dále může registrace zaniknout, a to z důvodu uplynutí platnosti bankovní záruky, jejíž platnost nebyla včas prodloužena nebo nebyla kauce ve lhůtě poskytnuta složením finanční částky na zvláštní účet správce daně.

Související ustanovení:

§ 134zi – registrační řízení, § 134zj – podmínky registrace, § 134zk – kauce, § 134zt – zrušení registrace na návrh, § 134zu – zrušení registrace z moci úřední, § 134zv – zánik registrace, § 134zw – informační povinnost správce daně, § 134zx – registr osob skladujících surový tabák

§ 134zt

Zrušení registrace na návrh

Správce daně zruší registraci na návrh osoby skladující surový tabák.

K § 134zt

1. Registrace osoby skladující surový tabák může být zrušena 2 způsoby, buď z moci úřední, nebo na návrh osoby, které byla registrace vydána. Pokud se osoba skladující surový tabák rozhodne dále nevykonávat tuto podnikatelskou činnost, může podat návrh na zrušení registrace. Protože se jedná o její dobrovolné rozhodnutí, nestanoví zákon žádnou čekací dobu, než si může tato osoba podat novou žádost o registraci, pokud se rozhodne tuto činnost opět vykonávat.

Související ustanovení:

§ 134zi – registrační řízení, § 134zj – podmínky registrace, § 134zk – kauce, § 134zs – rozhodnutí o registraci, § 134zu – zrušení registrace z moci úřední, § 134zv – zánik registrace

§ 134zu

Zrušení registrace z moci úřední

(1) Zjistí-li správce daně, že nejsou splněny podmínky registrace, vyzve osobu skladující surový tabák k jejich splnění ve správcem daně stanovené lhůtě, pokud povaha těchto podmínek toto splnění připouští a nehrozí nebezpečí z prodlení.

(2) Správce daně zruší registraci, pokud

a) osoba skladující surový tabák na výzvu správce daně nezajistí ve stanovené lhůtě splnění podmínek registrace,

b) nejsou splněny podmínky registrace, k jejichž splnění správce daně osobu skladující surový tabák nevyzývá,

c) osoba skladující surový tabák po dobu 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců neprovádí svoji činnost, nebo

d) osoba skladující surový tabák poruší své povinnosti vztahující se ke skladování surového tabáku, a ani uložení pokuty nevedlo k nápravě.

(3) Pokud byla zrušena registrace z moci úřední, může osoba skladující surový tabák podat přihlášku k registraci nejdříve po uplynutí 2 let ode dne, kdy rozhodnutí o zrušení registrace nabylo právní moci, nejedná-li se o zrušení registrace podle odstavce 2 písm. c).

K § 134zu

1. Registraci lze zrušit buď na návrh daňového subjektu, nebo z moci úřední. Toto ustanovení definuje případy, kdy je registrace osoby skladující surový tabák zrušena z moci úřední.

K odst. 1

2. Důvodem zrušení registrace z moci úřední může být neplnění některé z podmínek registrace, nečinnost daňového subjektu (subjekt nevyvíjí obchodní činnost v oblasti skladování surového tabáku) nebo neplnění povinností stanovených zákonem pro skladování surového tabáku, a ani uložení pokuty nevedlo k nápravě.

3. Pokud subjekt přestane plnit některou z podmínek registrace, je to důvodem pro zrušení registrace. Podle povahy podmínky může správce daně subjekt nejdříve vyzvat k jejímu opětovnému plnění, pokud nehrozí nebezpečí z prodlení.

4. Mezi podmínky, k jejichž opětovnému plnění může správce daně vyzvat, je bezdlužnost a spolehlivost. V případě bezdlužnosti se to týká osoby jako takové a jejího odpovědného zástupce. Může se jednat o neuhrazení pokuty uložené ve správním řízení, jejíž vymáhání bylo předáno orgánům celní správy.

5. V případě právnické osoby lze opětovně plnit podmínku bezdlužnosti v případě uhrazení pokuty, která byla uložena statutárnímu orgánu fyzické osobě ze stejných důvodů, jak již bylo uvedeno dříve. Pokud se bude jednat o finanční pohledávky na dani u jiné právnické osoby, se kterou je osoba skladující surový tabák spojena prostřednictvím statutárního orgánu fyzické osoby, lze podmínku bezdlužnosti zhojit výměnou statutárního orgánu. Obdobně by se postupovalo v případě propojení osoby odpovědného zástupce na jiný subjekt, který dluží finančním orgánům nebo celním orgánům atd. (viz definice bezdlužnosti § 43f).

6. Podmínka spolehlivosti je zhojitelná v případě, že pokuta za závažné porušení daňových nebo celních předpisů byla uložena statutárnímu orgánu fyzické osobě nebo odpovědné osobě. Podmínku lze zhojit výměnou těchto osob za osoby, které podmínku splňují a zároveň splňují všechny ostatní podmínky registrace, které se k nim jako k fyzickým osobám vztahují. V případě, že byl fyzické osobě, která je statuárním orgánem osoby skladující surový tabák, uložen trest za spáchání vybraného trestného činu (viz komentář k § 134zj odst. 1 zákona), lze podmínku spolehlivosti z pohledu trestní bezúhonnosti hojit pouze výměnou statutárního orgánu. Obdobně by se postupovalo v případě odpovědné osoby.

7. Pokud správce vyzývá osobu skladující surový tabák k opětovnému plnění podmínek registrace, stanoví ve výzvě přiměřenou lhůtu pro opětovné plnění podmínek. Vzhledem k výše uvedenému se jedná o lhůtu, během které lze uhradit pokutu, nebo provést změnu statutárních orgánů.

K odst. 2

8. V tomto odstavci jsou přímo definovány důvody, pro které správce daně zruší registraci osoby skladující surový tabák z moci úřední. Prvním důvodem je neplnění podmínky registrace, k jejímuž opětovnému plnění byla osoba vyzvána správcem daně, ale ani přes výzvu správce daně nebyla tato podmínka opětovně plněna. Podmínky, které lze na výzvu správce daně opětovně plnit, jsou uvedeny výše. Druhým důvodem pro zrušení registrace je neplnění podmínek, které nelze zhojit, a proto k jejich opětovnému plnění ani správce daně nevyzývá a rovnou přistupuje ke zrušení registrace z moci úřední.

9. Třetím důvodem pro zrušení registrace z moci úřední je nevykonávání obchodní činnosti v oblasti nakládání se zvláštními minerálními oleji. Pokud registrovaná osoba 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců nevyrábí, neprodává či jinak nepřevádí nebo nespotřebovává zvláštní minerální oleje, je to důvodem ke zrušení registrace.

10. Posledním důvodem pro zrušení registrace z moci úřední je neplnění povinností stanovených pro nakládání se surovým tabákem. Zákon stanovuje registrovaným osobám několik oznamovacích povinností. Tyto oznamovací povinnosti jsou definovány v § 134zza zákona. Pokud subjekt některou z těchto povinnosti neplní, dopouští se správního deliktu, a správce daně za neplnění povinnosti uloží sankci pokuty, které může být až ve výši 3 000 000 Kč. Opakované neplnění zákonem stanovené povinnosti, kdy ani uložená pokuta nevedla k nápravě, je tedy důvodem pro zrušení registrace osoby skladující surový tabák.

K odst. 3

11. V případě zrušení registrace z moci úřední je zákonem stanovena tzv. čekací doba, než může původně registrovaná osoba opět podat žádost o registraci ke skladování surového tabáku. Osoba, které byla registrace zrušena registrace z moci úřední, může podat novou přihlášku k registraci nejdříve po 2 letech od dne pravomocného rozhodnutí o zrušení registrace z moci úřední. Tato čekací doba se ale nevztahuje na případy, kdy byla registrace zrušena z moci úřední z důvodu nečinnosti registrované osoby (§ 134zu odst. 2 písm. c).

Související ustanovení:

§ 134zi – registrační řízení, § 134zj – podmínky registrace, § 134zs – rozhodnutí o registraci, § 134zt – zrušení registrace na návrh, § 134zv – zánik registrace, § 134zw – informační povinnost správce daně

§ 134zv

Zánik registrace

(1) Registrace osoby skladující surový tabák zaniká 5 měsíců přede dnem uplynutí doby, na kterou byla poskytnuta bankovní záruka, která je kaucí.

(2) Registrace podle odstavce 1 nezanikne, pokud je

a) doba, na kterou byla bankovní záruka poskytnuta, prodloužena nejméně o 2 roky,

b) poskytnuta nová bankovní záruka, která bezprostředně navazuje na předchozí bankovní záruku a kterou přijal správce daně,

c) složena částka ve výši kauce na zvláštní účet správce daně, nebo

d) kauce poskytnuta složením částky na zvláštní účet správce daně a bankovní zárukou.

K § 134zv

1. Kromě zrušení registrace zákon ještě rozlišuje další způsob ukončení registrace a tím je zánik registrace osoby skladující surový tabák.

2. Zánik registrace souvisí s dobou platnosti bankovní záruky, která byla přijata jako kauce. V případě bankovní záruky, která má omezenou dobu platnosti (minimálně 2 roky), dojde k zániku registrace 5 měsíců před uplynutím doby platnosti bankovní záruky. Je tedy v zájmu osoby skladující surový tabák, aby včas předložila dodatek k bankovní záruce, kterou lze tuto bankovní záruku prodloužit na další období, minimálně však na další 2 roky.

3. Druhou možností je předložit novou bankovní záruku a tou nahradit končící bankovní záruku. Další možností je složit v příslušné výši finanční hotovost na účet správce daně. V takovém případě správce daně zaeviduje novou kauci poskytnutou složením finanční hotovosti na zvláštní účet správce daně a uvolní bankovní záruku a vrátí ji registrované osobě.

4. Čtvrtý způsob poskytnutí kauce, který spočívá v kombinaci způsobů poskytnutí kauce, přichází v úvahu v případech, kdy je zrušeno rozhodnutí o snížení kauce, ať už na návrh registrované osoby, nebo zmoci úřední. Pokud by totiž nedošlo k dorovnání snížené kauce na základní výši kauce ve lhůtě, kterou stanoví zákon, nebyla by splněna podmínka kauce nutná k trvání registrace a registrace by tak zanikla.

5. Všechny tyto způsoby poskytnutí kauce musí ale osoba skladující surový tabák učinit včas. V případě bankovní záruky je třeba počítat s tím, že správce daně potřebuje určitou dobu na rozhodnutí o akceptaci dodatku ke stávající bankovní záruce nebo nové bankovní záruky.

Související ustanovení:

§ 134zi – registrační řízení, § 134zj – podmínky registrace, § 134zs – rozhodnutí o registraci, § 134zt – zrušení registrace na návrh, § 134zu – zrušení registrace z moci úřední

§ 134zw

Informační povinnost správce daně

Správce daně vyrozumí výstavce bankovní záruky o zrušení nebo zániku registrace osoby skladující surový tabák.

K § 134zw

1. V případě, že dojde k ukončení registrace, ať už je zrušena na návrh registrované osoby nebo je zrušena z moci úřední či dojde k jejímu zániku, má správce daně povinnost oznámit výstavci bankovní záruky, že osobě skladující surový tabák, které výstavce poskytl bankovní záruku, byla registrace ukončena. Výstavce tak může následně očekávat výzvu k uhrazení vzniklých nedoplatků způsobených původně registrovanou osobou.

Související ustanovení:

§ 134zk – kauce, § 134zl – žádost o snížení kauce, § 134zm – podmínky pro snížení kauce, § 134zn – snížení kauce, § 134zp – zrušení snížení kauce na návrh, § 134zq – zrušení snížení kauce z moci úřední, § 134zr – použití kauce, § 134zt – zrušení registrace na návrh, § 134zu – zrušení registrace z moci úřední, § 134zv – zánik registrace

§ 134zx

Registr osob skladujících surový tabák

(1) Generální ředitelství cel vede registr osob skladujících surový tabák, ve kterém shromažďuje údaje potřebné pro prověřování plnění povinností souvisejících se skladováním surového tabáku.

(2) Generální ředitelství cel zveřejňuje způsobem umožňujícím dálkový přístup tyto údaje z registru osob skladujících surový tabák:

a) obchodní firmu nebo jméno,

b) sídlo,

c) umístění organizační složky obchodního závodu zahraniční osoby v České republice, je-li zřízena,

d) daňové identifikační číslo,

e) registrační číslo pro účely skladování surového tabáku,

f) den registrace,

g) den zrušení nebo zániku registrace,

h) údaj o tom, zda registrace

1. 1. byla zrušena na návrh,

2. 2. byla zrušena z moci úřední, nebo

3. 3. zanikla,

i) změnu zveřejňovaných údajů z registru osob skladujících surový tabák a den této změny.

(3) Generální ředitelství cel zveřejní den registrace osoby skladující surový tabák nejpozději ke dni registrace.

(4) Registr osob skladujících surový tabák obsahuje údaje podle odstavce 1 i v případě, že registrace byla zrušena nebo zanikla; údaje podle odstavce 2 se zveřejňují po dobu 5 let ode dne zrušení nebo zániku registrace.

K § 134zx

1. Osoby registrované ke skladování surového tabáku jsou evidovány v registru osob skladující surový tabák. Tento registr vede Generální ředitelství cel a zveřejňuje v něm údaje o registrovaných osobách potřebné pro sledování nakládání se surovým tabákem. Centrální registr osob skladující surový tabák je veřejný a je přístupný prostřednictvím internetových stránek Celní správy České republiky.

K odst. 1 až 4

2. V těchto odstavcích je definována povinnost vedení registru osob registrovaných ke skladování surového tabáku, povinnost zveřejnit registr takovým způsobem, který umožňuje dálkový přístup, a dále je stanoveno, které informace jsou veřejné, kdy jsou do registru zanášeny a jako dlouho mají být evidovány informace o registrovaných osobách, kterým byla registrace již zrušena.

3. Stejně jako u jiných registrů, které je Celní správa České republiky v oblastí daní povinna zveřejňovat, je i tento registr uzpůsoben tak, že každá změna zanesená do registru se v online zveřejnění projeví maximálně s 24hodinovou prodlevou. Přístup do uvedeného registru bude zveřejněn v okamžiku, kdy bude zaregistrována první osoba skladující surový tabák.

Související ustanovení:

§ 134zh – osoba skladující surový tabák, § 134zi – registrační řízení, § 134zj – podmínky registrace, § 134zy – evidence surového tabáku, § 134zz – omezení nakládání se surovým tabákem, § 134zza – oznamovací povinnost v případě přijetí nebo odeslání surového tabáku, § 134zzb – doklad pro účely dopravy surového tabáku, § 134zzc – zajištění surového tabáku nebo dopravního prostředku

§ 134zy

Evidence surového tabáku

(1) Osoba skladující surový tabák je povinna vést elektronicky evidenci surového tabáku, a to ve formátu a struktuře stanovené správcem daně způsobem umožňujícím dálkový přístup.

(2) Osoba skladující surový tabák je povinna uchovávat evidenci surového tabáku a doklady, na jejichž základě byly zápisy do evidence provedeny, po dobu 10 let od konce kalendářního roku, ve kterém byly tyto doklady vystaveny.

K § 134zy

1. Jednou z povinností, která vyplývá pro osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem, je vedení evidence surového tabáku. Správce daně je povinen sdělit těmto osobám formát a strukturu, ve kterých má být tato evidence vedena. Vzor evidence surového tabáku je zveřejněn na internetových stránkách Celní správy České republiky a je ke stažení na adrese: https://www.celnisprava.cz/cz/dane/tiskopisy/Stranky/danove-tiskopisy.aspx, část Spotřební dane – surový tabák.

2. Pro archivaci evidence a dokladů, které se vztahují k této evidenci, platí stejná archivační doba jako pro daňové doklady, účetnictví apod., a to doba 10 let.

Související ustanovení:

§ 134zh – osoba skladující surový tabák, § 134zz – omezení nakládání se surovým tabákem, § 134zza – oznamovací povinnost v případě přijetí nebo odeslání surového tabáku, § 134zzb – doklad pro účely dopravy surového tabáku, § 134zzc – zajištění surového tabáku nebo dopravního prostředku

HLAVA II – SPOLEČNÁ USTANOVENÍ O NAKLÁDÁNÍ SE SUROVÝM TABÁKEM

§ 134zz

Omezení nakládání se surovým tabákem

(1) Surový tabák, který je skladován pro jiný účel než výrobu tabákových výrobků, nesmí skladovat jiná osoba než registrovaná osoba skladující surový tabák.

(2) Surový tabák, se kterým je nakládáno pro jiný účel než pro výrobu tabákových výrobků, nesmí být dále zpracováván nebo upravován.

(3) Omezení nakládání se surovým tabákem podle odstavců 1 a 2 se nevztahuje na nakládání se surovým tabákem, který je použit pro výzkumné nebo vědecké účely výzkumnou organizací podle právního předpisu upravujícího podporu výzkumu, experimentálního vývoje a inovací nebo veřejnou vysokou školou.

K § 134zz

1. S výjimkou surového tabáku určeného pro vědecké účely nebo výzkum, může surový tabák pro jiný účel použití, než je výroba tabákových výrobků, skladovat pouze registrovaná osoba. Zároveň surový tabák, který je určen pro jiný účel použití, než je výroba tabákových výrobků, nesmí být dále zpracováván nebo upravován.

2. Uvedené výjimky jsou stanoveny obdobně jako v definici plátce daně ze surového tabáku nebo vzniku daňové povinnosti.

Související ustanovení:

§ 134zh – osoba skladující surový tabák, § 134zx – registr osob skladujících surový tabák, § 134zy – evidence surového tabáku, § 134zza – oznamovací povinnost v případě přijetí nebo odeslání surového tabáku, § 134zzb – doklad pro účely dopravy surového tabáku, § 134zzc – zajištění surového tabáku nebo dopravního prostředku

§ 134zza

Oznamovací povinnost v případě přijetí nebo odeslání surového tabáku

(1) Osoba skladující surový tabák a provozovatel daňového skladu z tabákových výrobků jsou povinni oznámit správci daně tyto údaje:

a) identifikaci osoby, od které je surový tabák přijímán nebo které je odesílán,

b) množství přijímaného nebo odesílaného surového tabáku v kilogramech,

c) místo skladování surového tabáku,

d) údaje o tom, pro jaký účel má být surový tabák použit, a

e) údaje o dopravci.

(2) Osoba skladující surový tabák je povinna oznámit správci daně předpokládané množství v kilogramech přijatého nebo odeslaného surového tabáku v příslušném kalendářním roce.

(3) Oznámení podle

a) odstavce 1 se podává nejméně 24 hodin a současně ne více než 72 hodin před každým přijetím nebo odesláním surového tabáku; má-li dojít ze závažných provozních nebo technologických důvodů k mimořádnému přijetí surového tabáku, lze takové přijetí oznámit bezodkladně poté, co je zřejmé, že k takovému přijetí surového tabáku dojde,

b) odstavce 2 se podává

1. 1. společně s přihláškou k registraci,

2. 2. do konce ledna příslušného kalendářního roku a

3. 3. před každou změnou údaje.

(4) Oznámení podle odstavců 1 a 2 se podává elektronicky ve formátu a struktuře zveřejněné správcem daně způsobem umožňujícím dálkový přístup.

K § 134zza

1. V tomto ustanovení jsou registrovaným osobám zákonem uloženy 2 druhy oznamovacích povinností. Neplnění těchto povinností může vést i ke zrušení registrace osoby skladující surový tabák, nebo k zajištění a propadnutí surového tabáku, popřípadě i dopravních prostředku, pokud ke zjištění neplnění oznamovací povinnosti došlo při dopravě surového tabáku.

K odst. 1 a 4

2. První oznamovací povinnost souvisí se samotným skladováním surového tabáku. Registrovaná osoba má za povinnost oznámit každé nabytí surového tabáku a v souvislosti s nabytím tohoto surového tabáku je pak povinna sdělit, zda sama tento zvláštní minerální oleje spotřebuje, nebo zda jej prodá, nebo jinak převede na daňovém území České republiky jiné osobě. Stejně tak je osoba skladující surový tabák povinna oznámit každé odeslání surového tabáku.

3. Tento druh oznámení je osoba povinna podat správci daně nejpozději 24 hodin před přijetím surového tabáku, nedříve však 72 hodin před přijetím. Pouze v ojedinělých případech lze toto oznámení podat správci daně ve lhůtě kratší než 24 hodin, ale pak bude toto oznámení označeno jako mimořádné. Podání mimořádného oznámení musí být v oznámení zdůvodněno, proč je podáváno ve lhůtě kratší než 24 hodin před přijetí surového tabáku. Nejčastěji se může jednat o mimořádné přijetí surového tabáku ze závažných provozních nebo technologických důvodů.

K odst. 2 a 4

4. Druhý typ oznamovací povinnosti obsahuje údaj o předpokládaném množství surového tabáku, který bude registrovaná osoba přijímat a odesílat v daném roce, na který plní registrovaná osoba svou oznamovací povinnost.

5. Poprvé tuto oznamovací povinnost plní subjekt při podání přihlášky k registraci a pak každý rok do konce ledna příslušného kalendářního roku, na který je oznamovací povinnost plněna. Dále je registrovaná osoba povinna sdělit údaje o předpokládaném množství přijímaného nebo odesílaného surového tabáku při každé změně během roku.

K odst. 3 a 4

6. Registrovaná osoba i osoba, která podává přihlášku k registraci, je povinna plnit oznamovací povinnosti elektronicky, a to ve formě a struktuře stanovené správcem daně. Formuláře pro plnění oznamovacích povinností jsou zveřejněny na internetových stránkách Celní správy České republiky.

7. Oznamovací povinnost podle § 134zza odst. 1 a 2 plní registrovaná osoba vyplněním PDF formuláře nebo tabulky MS Excel a odesláním do datové schránky nebo na e-podatelnu správce daně. Odkazy na dané PDF formuláře a MS Excel tabulky jsou na adrese: https://www.celnisprava.cz/cz/dane/tiskopisy/Stranky/danove-tiskopisy.aspx, část Spotřební dane – surový tabák.

8. Oznamovací povinnost podle § 134zf odst. 2 a 3 plní registrovaná osoba prostřednictvím aktivních PDF formulářů. Postup pro vyplnění a odkazy na tyto formuláře jsou na stejné adrese a ve stejné sekci uvedené výše.

Související ustanovení:

§ 134zh – osoba skladující surový tabák, § 134zx – registr osob skladujících surový tabák, § 134zy – evidence surového tabáku, § 134zz – omezení nakládání se surovým tabákem, § 134zzb – doklad pro účely dopravy surového tabáku, § 134zzc – zajištění surového tabáku nebo dopravního prostředku

§ 134zzb

Doklad pro účely dopravy surového tabáku

(1) Doprava surového tabáku na daňovém území České republiky musí být provázena dokladem, který je osoba dopravující tento tabák povinna na vyžádání předložit správci daně.

(2) Doklad podle odstavce 1 musí obsahovat tyto náležitosti:

a) obchodní firmu nebo jméno, sídlo a daňové identifikační číslo osoby, od které je surový tabák přijímán,

b) obchodní firmu nebo jméno, sídlo nebo místo pobytu a daňové identifikační číslo, bylo-li přiděleno, osoby, které je surový tabák odesílán,

c) množství surového tabáku v kilogramech,

d) místo určení a v případě, že to není možné, jiné údaje určující polohu místa určení,

e) datum vystavení dokladu,

f) číslo dokladu a

g) údaje o dopravci a registrační číslo dopravního prostředku.

K § 134zzb

1. Stejně jako u vybraných výrobků jsou stanoveny náležitosti dokladů prokazující zdanění a legalitu jejich dopravy, stanovuje zákon i pro dopravu surového tabáku na daňovém území náležitosti dokladu pro tento druh dopravy. Zákon tedy nestanovuje formu tohoto dokladu. Vzhledem k tomu, jak jsou definovány náležitosti dokladu, které má tento doklad mít, není na první pohled jasné, kdo tento doklad pro koho vystavuje, protože na tomto dokladu mají být jak identifikační údaje osoby, od které je surový tabák přijímán, tak identifikační údaje osoby, které je surový tabák odesílán.

2. Pokud má tento doklad předkládat osoba, která dopravuje surový tabák na daňovém území České republiky, lze dovodit, že doklad vystaví jedna osoba skladující surový tabák jako dodavatel pro osobu nabyvatele. Na rozdíl od náležitostí dokladů podle § 5 zákona, jsou na dokladu pro dopravu surového tabáku ještě identifikační údaje o osobě dopravce, která tento doklad předkládá při kontrole. Jedná se tedy o doklad, který má velice specifické použití pouze pro dopravu.

3. Pro prokázání oprávněného skladování přijatého surového tabáku pak jsou dostačující běžné obchodní doklady, které se osoba skladující surový tabák povinna uchovávat po dobu 10 let a musí být zaevidovány v účetnictví a navázány na evidenci surového tabáku.

Související ustanovení:

§ 134zh – osoba skladující surový tabák, § 134zx – registr osob skladujících surový tabák, § 134zy – evidence surového tabáku, § 134zz – omezení nakládání se surovým tabákem, § 134zza – oznamovací povinnost v případě přijetí nebo odeslání surového tabáku, § 134zzc – zajištění surového tabáku nebo dopravního prostředku

§ 134zzc

Zajištění surového tabáku nebo dopravního prostředku

(1) Správce daně zajistí surový tabák, popřípadě i dopravní prostředek, který jej dopravuje, jestliže zjistí, že

a) je s ním nakládáno v rozporu s § 134zz,

b) nebyla splněna oznamovací povinnost podle § 134zza, nebo

c) je surový tabák dopravován bez dokladu uvedeného v § 134zzb, údaje v něm uvedené jsou nesprávné nebo nepravdivé, nebo doklad je pozměněný nebo padělaný.

(2) Pro zajištění podle odstavce 1 se použijí obdobně ustanovení tohoto zákona upravující řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku.

(3) Ve věci zajištěného surového tabáku, popřípadě i dopravního prostředku, se použijí obdobně ustanovení § 42b až § 42e.

K § 134zzc

1. V tomto ustanovení jsou definována oprávnění správce daně, pokud zjistí, že se surovým tabákem nakládá osoba, která není registrována k této činnosti (§ 134zz), nebo registrovaná osoba nesplnila oznamovací povinnost (§ 134zza), případě dopravu surového tabáku nedoprovázel příslušný doklad (§ 134zzb). Osoba se tedy dopustí porušení zákona nebo nesplní zákonem stanovenou povinnost.

2. Při podezření z porušení zákona nebo nesplnění zákonem stanovené povinnosti má správce daně oprávnění využít předběžného opatření a skladovaný surový tabák zajistit. Pokud k tomuto zjištění ze strany správce dojde při kontrole dopravy surového tabáku, je správce daně oprávněn zajistit i dopravní prostředek, který tento surový tabák dopravoval.

3. Dalším krokem ze strany správce daně je prověření výše uvedených podezření. Pokud se v dalším řízení zjistí, že jeho podezření byla lichá, pak rozhodne o uvolnění zajištěného surového tabáku, resp. i dopravního prostředku. V opačném případě, kdy správce daně potvrdí svá podezření a bude prokázáno, že došlo k porušení zákona nebo nesplnění zákonem stanovené povinnosti, rozhodne správce daně o propadnutí zajištěného surového tabáku. V tomto případě zákon neumožňuje správci daně správní uvážení a v případě prokázání porušení zákona musí zajištěný surový tabák propadnout.

4. Pokud byl zajištěn i dopravní prostředek, je na správním uvážení správce daně, zda rozhodne i o propadnutí dopravního prostředku. Sankce propadnutí dopravního prostředku ale musí být přiměřená k zjištěnému porušení zákona nebo nesplnění povinnosti. Jedná se o obdobný postup jako v případě zajištění dopravovaných vybraných výrobků, které byly zajištěny z důvodu absence příslušného dokladu. Pokud bylo v dalším řízení prokázáno, že vybrané výrobky nebyly dopravovány s příslušným dokladem, správce daně zajištěné vybrané výrobky propadl, protože v tomto případě mu zákon neumožňuje správní uvážení. V případě dopravního prostředku má pak správce daně možnost správního uvážení, a tak posuzuje, zda je propadnutí dopravního prostředku přiměřené vůči správnímu deliktu, kterého se dopustila kontrolovaná osoba.

5. K této problematice se vyjádřil i NSS v rozsudku 10 Afs 148/2010-70, ve kterém konstatoval, že absenci příslušného dokladu při dopravě vybraných výrobků při dopravě na daňovém území České republiky nelze zhojit dodatečně, a to ani v případě, že doklad před zahájením dopravy existoval, ale nedoprovázel dopravované výrobky. Taktéž konstatoval, že v takovýchto případech nemá správce možnost správního uvážení při rozhodování o zajišťovaných vybraných výrobcích a musí je vždy nechat propadnout, resp. zabrat, pokud vlastník výrobků není znám.

Související ustanovení:

§ 42 – řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, § 42b – řízení o zajištěních vybraných výrobcích nebo dopravním prostředku, § 42c – uvolnění zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, § 42d – propadnutí nebo zabrání zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku, § 42e – náhrada nákladů, § 134zh – osoba skladující surový tabák, § 134zx – registr osob skladujících surový tabák, § 134zy – evidence surového tabáku, § 134zz – omezení nakládání se surovým tabákem, § 134zza – oznamovací povinnost v případě přijetí nebo odeslání surového tabáku, § 134zzb – doklad pro účely dopravy surového tabáku

ČÁST DEVÁTÁ – SPRÁVNÍ DELIKTY

HLAVA I – PŘESTUPKY

Díl 1

Přestupky na úseku správy daně z minerálních olejů

§ 135

Přestupky proti skladování zkapalněných ropných plynů

(1) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g) uvedené do volného daňového oběhu

a) skladuje společně ve stejném zásobníku,

b) skladuje odděleně v zásobnících, které

1. 1. nejsou technologicky odděleny, nebo

2. 2. jsou vzájemně propojeny,

c) odebírané ze zásobníků v kapalné fázi neskladuje v zásobníku, který je pevně spojen se zemí, nebo

d) odebírané ze zásobníků v kapalné fázi skladuje v zásobníku pevně spojeném se zemí, který není užíván v souladu se stavebním zákonem.

(2) Za přestupek podle odstavce 1 lze uložit pokutu do 1 000 000 Kč.

K § 135

1. Skutkové podstaty přestupků jsou odrazem právní úpravy povinností, resp. zákazů při skladování zkapalněných ropných plynů stanovených § 45 odst. 9. Podle věty první § 45 odst. 9 je zakázáno společné skladování zkapalněných ropných plynů určených pro různé účely použití (čemuž odpovídá také různá sazba daně) ve stejném zásobníku. Skladování v rozporu s tímto zákazem je přestupkem. Přestupkem je rovněž skladování zkapalněných ropných plynů pro různé účely použití sice odděleně, avšak v zásobnících, které nejsou technologicky vzájemně odděleny, nebo jsou propojeny. Přestupkem je dále skladování zkapalněných ropných plynů pro různé účely použití, které jsou odebírány ze zásobníků v kapalné fázi, v zásobníku, který není pevně spojen se zemí, nebo který sice je pevně spojen se zemí, ale není užíván v souladu se stavebním zákonem (tj. například není zkolaudován). Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která skladuje zkapalněné ropné plyny uvedené do volného daňového oběhu pro různé účely použití. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

2. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí obecně platí § 11 a 12 zákona o přestupcích. Přestupek lze projednat v blokovém řízení (§135zzi); v takovém případě lze uložit pokutu do 5 000 Kč.

Související ustanovení:

§ 45 odst. 1 písm. e) až g) a odst. 9 – předmět daně z minerálních olejů

Související předpisy:

zákon o přestupcích

§ 135a

Přestupky proti nakládání se zkapalněnými ropnými plyny

(1) Fyzická osoba se jako osoba, která nakupuje nebo získává zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g) ve volném daňovém oběhu za účelem dalšího prodeje, dopustí přestupku tím, že přijímá nebo prodává tyto plyny bez povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu.

(2) Fyzická osoba se jako osoba, která nakupuje nebo získává zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) pro vlastní spotřebu se spotřebou přesahující 20 tun za jeden kalendářní rok, dopustí přestupku tím, že přijímá nebo prodává tyto plyny bez povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu.

(3) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že

a) zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) vydá osobě bez povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu,

b) v rozporu s § 60 odst. 5, 6 nebo 7 prodá zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g) za cenu včetně daně vypočtené na základě vyšší sazby daně, nebo

c) zahájí dopravu zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) bez poskytnutého zajištění daně pro dopravu těchto plynů podle § 60 odst. 11.

(4) Fyzická osoba se jako osoba, která plní zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) do tlakových nádob o hmotnosti náplně do 40 kg včetně, dopustí přestupku tím, že

a) nepoužívá hmotnostní průtokoměr,

b) používá hmotnostní průtokoměr, jehož součástí není elektronická evidence vydaných zkapalněných ropných plynů splňující zákonem požadované náležitosti, nebo

c) používá hmotnostní průtokoměr, jehož součástí je elektronická evidence vydaných zkapalněných ropných plynů splňující zákonem požadované náležitosti, který není po celou dobu opatřen závěrami správce daně.

(5) Za přestupek podle odstavců 1 až 4 lze uložit pokutu do 1 000 000 Kč.

K § 135a

K odst. 1

1. Přestupkem je jednání spočívající v nabývání zkapalněných ropných plynů pro různé účely použití ve volném daňovém oběhu za účelem dalšího prodeje, které zákon umožňuje pouze držiteli povolení podle § 60a, bez příslušného povolení. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která nakupuje nebo jinak získává zkapalněné ropné plyny pro různé účely použití ve volném daňovém oběhu za účelem dalšího prodeje. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2

2. Přestupkem podle toho ustanovení je jednání spočívající v porušení povinnosti uvedené v § 60 odst. 2, a to povinnosti nabývat zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) pro osobní spotřebu v množství přesahujícím 10 tun za 1 kalendářní rok jen na základě povolení podle § 60a. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která nabývá zkapalněné ropné plyny pro účely použití uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) pro osobní spotřebu. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 3

3. Skutkové podstaty přestupků jsou odrazem právní úpravy povinností, resp. zákazů při vydávání, prodeji a dopravě zkapalněných ropných plynů, uvedených v § 60 odst. 3, 5, 6 a 7.

K odst. 3 písm. a)

4. Přestupkem podle tohoto ustanovení je vydání zkapalněných ropných plynů pro účely použití uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) osobám, které nejsou držiteli povolení podle § 60a.

K odst. 3 písm. b)

5. Zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) až g) jsou předmětem daně z minerálních olejů a jsou různě zdaňovány podle účelu použití, za kterým jsou uváděny do volného daňového oběhu. Jestliže tedy zkapalněné ropné plyny byly ve volném daňovém oběhu získány za cenu včetně daně vypočtené na základě nižší sazby daně [tj. například zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. f)], dopustí se ten, kdo by je dále prodal za cenu včetně daně vypočtené na základě vyšší sazby daně [tj. jako zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. e) pro pohon motorů], přestupku podle tohoto ustanovení. Totéž platí, budou-li zkapalněné ropné plyny přijaty v režimu podmíněného osvobození od daně oprávněným příjemcem, kterému by při jejich uvedení do volného daňového oběhu vznikla povinnost přiznat a zaplatit daň vypočtenou na základě nižší sazby daně, kdyby je dále prodal za cenu včetně daně vypočtené na základě vyšší sazby daně.

6. Přestupkem je rovněž jednání spočívající v prodeji zkapalněných ropných plynů, uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě, které byly dopraveny na daňové území České republiky a u nichž byla zajištěna nebo zaplacena daň vypočtená na základě nižší sazby daně, za cenu včetně daně vypočtené na základě vyšší sazby daně. Zjednodušeně řečeno: Ve volném daňovém oběhu budou dopraveny zkapalněné ropné plyny pro účely uvedené v § 45 odst. 1 písm. g), daň bude zajištěna ve výši odpovídající sazbě daně 1 290 Kč na tunu a následně dojde k jejich prodeji pro pohon motorů, kde je stanovena sazba daně 3 933 Kč na tunu.

K odst. 3 písm. c)

7. Přestupkem podle tohoto ustanovení je jednání spočívající v porušení povinnosti stanovené § 60 odst. 11, a to poskytnout před zahájením dopravy zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. f) a g) zajištění daně pro dopravu. Pachatelem přestupku může být jen osoba, která podle § 60 odst. 10 může poskytnout zajištění daně pro dopravu zkapalněných ropných plynů podle § 45 odst. 1 písm. f) a g) uvedených do volného daňového oběhu, a to:

a) odesílatel,

b) právnická nebo fyzická osoba, která nabývá zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. f) a g) ve volném daňovém oběhu za účelem dalšího prodeje, nebo která je nabývá pro osobní spotřebu v množství přesahujícím 10 tun za 1 kalendářní rok,

c) dopravce nebo

d) vlastník těchto plynů.

8. Osoby uvedené v bodech 2 až 4 mohou poskytnout zajištění daně tehdy, pokud s tím tyto osoby vysloví písemně souhlas a odesílatel tuto skutečnost oznámí správci daně. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 4

9. Přestupky podle tohoto ustanovení jsou jednání spočívající v porušení povinností stanovených v § 60 odst. 14 osobám, které plní zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. f) a g) do tlakových nádob o hmotnosti do 40 kg včetně. Konkrétně tímto ustanovením je postihováno nepoužívání hmotnostního průtokoměru k výše uvedené činnosti, dále používání hmotnostního průtokoměru, který však není vybaven elektronickou evidencí vydaných zkapalněných ropných plynů splňující zákonem požadované náležitosti, tj. správnost, průkaznost a zaručující trvalost záznamů a umožňující výpis z tohoto systému, a dále používání hmotnostního průtokoměru, který sice splňuje výše uvedené zákonné požadavky, ale není po celou dobu opatřen závěrami správce daně. K odpovědnosti za přestupek podle tohoto ustanovení postačí porušení jedné z uvedených povinností. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 5

10. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí obecně platí § 11 a 12 zákona o přestupcích. Přestupek lze projednat v blokovém řízení (§135zzi); v takovém případě lze uložit pokutu do 5 000 Kč.

Související ustanovení:

§ 45 odst. 1 písm. e) až g) – předmět daně z minerálních olejů, § 48 – sazby daně z minerálních olejů, § 60 – nákup, prodej a doprava zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60c – povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu

Související předpisy:

zákon o přestupcích

Díl 2

Přestupky na úseku správy daně z piva

§ 135b

zrušen

Díl 3

Přestupky na úseku správy daně z tabákových výrobků

§ 135c

Přestupek proti jednotkovému balení

(1) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že prodá tabákové výrobky jinak než v uzavřeném jednotkovém balení s neporušenou tabákovou nálepkou.

(2) Za přestupek podle odstavce 1 lze uložit pokutu do 50 000 Kč.

K § 135c

K odst. 1

1. Jako přestupek je postihováno jednání spočívající v porušení povinnosti uvedené v § 107 odst. 6, kde je stanoveno, že tabákové výrobky lze prodávat pouze v uzavřeném jednotkovém balení s neporušenou tabákovou nálepkou konečnému spotřebiteli s výjimkou prodeje doutníků a cigarillos, u kterých je povolen kusový prodej.

2. Pachatelem přestupku je tedy kterákoli fyzická osoba, která prodá cigarety jinak než v uzavřeném jednotkovém balení (§ 107 odst. 5) s neporušenou tabákovou nálepkou. Pro naplnění znaků tohoto přestupku postačí jednorázový prodej cigaret výše uvedeným způsobem (viz použití vidu dokonavého „prodá“). Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2

3. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí obecně platí § 11 a 12 zákona o přestupcích. Přestupek lze projednat v blokovém řízení (§135zzi); v takovém případě lze uložit pokutu do 5 000 Kč.

Související ustanovení:

§ 107 – jednotkové balení

Související předpisy:

zákon o přestupcích

§ 135d

Přestupek proti zákazu nákupu za cenu nižší než cenu pro konečného spotřebitele

(1) Fyzická osoba se jako konečný spotřebitel dopustí přestupku tím, že nakoupí cigarety za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce.

(2) Za přestupek podle odstavce 1 lze uložit pokutu do 50 000 Kč.

K § 135d

K odst. 1

1. Jako přestupek je tímto ustanovením postihováno jednání spočívající v porušení zákazu stanoveného § 111a. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která jako konečný spotřebitel nakoupí cigarety za cenu nižší než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce, pokud k takovému nabytí nedošlo za okolností, kdy prodej za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele, umožňuje přímo zákon (§ 111). Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2

2. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí obecně platí § 11 a 12 zákona o přestupcích. Přestupek lze projednat v blokovém řízení (§135zzi); v takovém případě lze uložit pokutu do 5 000 Kč.

Související ustanovení:

§ 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 111 – snížení ceny pro konečného spotřebitele, § 111a – zákaz nákupu za cenu nižší než cena pro konečného spotřebitele

Související předpisy:

zákon o přestupcích

§ 135e

Přestupky proti nakládání s tabákovými výrobky

(1) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že na daňovém území České republiky neoprávněně drží nebo jinak nakládá s tabákovými výrobky, které nejsou značeny platnou tabákovou nálepkou.

(2) Za přestupek podle odstavce 1 lze uložit pokutu do 1 000 000 Kč.

K § 135e

K odst. 1

1. Ustanovení § 114 upravuje jednak povinnost značení tabákových výrobků tabákovými nálepkami (včetně toho, kdo má povinnost takto tabákové výrobky značit), jednak výjimky z této povinnosti, a jednak výluky z povinnosti značení, tj. kdy tabákové výrobky značeny tabákovou nálepkou být nesmí.

2. Povinně značeny tabákovou nálepkou tedy musí být tabákové výrobky na daňovém území České republiky vyrobené, na toto území dovezené nebo dopravené z jiného členského státu. Výjimka z povinnosti značení tabákových výrobků dopravených z jiného členského státu se týká těch tabákových výrobků, které jsou dopravovány v režimu podmíněného osvobození od daně a následně umístěny v daňovém skladu. Tabákovou nálepkou nemusí být značeny tabákové výrobky, pokud jsou osvobozeny od daně (§ 11 odst. 1 nebo § 105) nebo pokud jsou dovezeny nebo dopraveny na daňové území České republiky pro osobní spotřebu (§ 32 odst. 4).

3. Zákaz značit tabákovou nálepkou platí u tabákových výrobků, které jsou určeny pro vývoz nebo pro dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně do jiného členského státu. Podle § 116 odst. 2 věty druhé musí být tabákové nálepky použity v okamžiku, kdy vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit, tj. při uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu. U tabákových výrobků, které jsou na daňové území České republiky dováženy nebo dopravovány z jiného členského státu, platí, že musí být do volného daňového oběhu uvedeny značené platnou tabákovou nálepkou (§ 116 odst. 3), pokud nejsou umístěny v daňovém skladu nebo pokud nejsou dováženy nebo dopravovány pro osobní spotřebu (§ 114 odst. 7).

4. Přestupkem je tedy každé jednání spočívající v držení nebo jiném nakládání s tabákovými výrobky, které nejsou značeny platnou tabákovou nálepkou, mimo zákonem stanovené situace, kdy tabákové výrobky buď nemusí, nebo nesmí být značeny tabákovou nálepkou. Pachatelem je tedy kterákoli fyzická osoba, která na daňovém území České republiky drží nebo jinak nakládá ve volném daňovém oběhu s tabákovými výrobky, které nejsou značeny platnou tabákovou nálepkou, a nejedná se o tabákové výrobky, které by byly osvobozeny od daně (§ 11 odst. 1 a § 105) nebo byly dovezeny nebo dopraveny pro osobní spotřebu (§ 32 odst. 4). Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2

5. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí obecně platí § 11 a 12 zákona o přestupcích. Přestupek lze projednat v blokovém řízení (§ 135zzi); v takovém případě lze uložit pokutu do 5 000 Kč.

Související ustanovení:

§ 11 – osvobození od daně, § 32 – doprava vybraných výrobků pro osobní spotřebu, § 105 – osvobození od daně z tabákových výrobků, § 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně

Související předpisy:

zákon o přestupcích

Díl 4

Přestupky na úseku omezení prodeje lihovin a tabákových výrobků

§ 135f

Přestupky proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků

(1) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že poruší zákaz prodeje lihovin nebo zákaz prodeje tabákových výrobků podle § 133.

(2) Za přestupek podle odstavce 1 lze uložit pokutu do 1 000 000 Kč.

K § 135f

1. Ustanovení § 133 stanoví zákaz prodeje lihovin a tabákových výrobků a zároveň upravuje výjimky z tohoto zákazu. Lihoviny a tabákové výrobky je především zakázáno prodávat na stáncích, s výjimkou stánků s občerstvením [§ 132 písm. c)], kde je možno tabákové výrobky a lihoviny prodávat jako doplňkový sortiment, nebo stánků s prodejem denního a periodického tisku [§ 132 písm. b)], kde je možno jako doplňkový sortiment prodávat tabákové výrobky.

2. Dále je zakázáno prodávat lihoviny a tabákové výrobky na tržištích (tržnicích) nebo místech, které nesplňují technické požadavky na územně-technické, účelové a stavebně-technické řešení staveb a které nejsou zkolaudovány k prodeji zboží nebo poskytování hostinských služeb. Výjimku z tohoto zákazu představuje prodej lihovin a tabákových výrobků v pojízdných prodejnách v místech, kde není zajišťován prodej zboží v prodejnách, které splňují technické požadavky na územně-technické, účelové a stavebně-technické řešení staveb a které jsou za příslušným účelem zkolaudovány.

K odst. 1

3. Přestupku se tedy dopustí kterákoli fyzická osoba, která na místech, kde je to zákonem zakázáno, a nejedná se o žádnou z výjimek stanovených v § 133 odst. 2 a 3, prodává lihoviny nebo tabákové výrobky. Pro naplnění znaků skutkové podstaty nemusí dojít k prodeji obojího současně. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2

4. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí obecně platí § 11 a 12 zákona o přestupcích. Přestupek lze projednat v blokovém řízení (§ 135zzi); v takovém případě lze uložit pokutu do 5 000 Kč.

Související ustanovení:

§ 132 – vymezení pojmů, § 133 – zákaz prodeje

Související předpisy:

zákon o přestupcích

§ 135g

Přestupky proti oznamovací povinnosti při prodeji lihovin na veřejnosti přístupných akcích

(1) Fyzická osoba se jako osoba, která prodává lihoviny na veřejnosti přístupných sportovních a kulturních podnicích, včetně tanečních zábav a diskoték, dopustí přestupku tím, že

a) o této činnosti ve stanovené lhůtě písemně neinformuje správce daně, v jehož územní působnosti se bude prodej uskutečňovat, nebo

b) písemná informace o této činnosti neobsahuje údaje o

1. 1. osobě, která lihoviny prodává,

2. 2. časovém vymezení prodeje lihovin,

3. 3. druhu prodávaných lihovin, nebo

4. 4. množství prodávaných lihovin.

(2) Za přestupek podle odstavce 1 lze uložit pokutu do 1 000 000 Kč.

K § 135g

1. Možnost prodávat lihoviny, a to i rozlévané, na veřejnosti přístupných sportovních a kulturních podnicích, včetně tanečních zábav a diskoték, představuje další výjimku ze zákazu prodeje lihovin stanoveného § 133 (pokud tomu nebrání například samo obecní zřízení). Tato výjimka ze zákazu prodeje lihovin však podléhá tzv. oznamovací povinnosti podle § 133 odst. 5 ze strany osoby, která může podle tohoto ustanovení lihoviny prodávat.

2. Pokud jde o formu oznámení, musí být písemné a musí být nejpozději 3 pracovní dny před konáním podniku doručeno správci daně, v jehož územní působnosti se bude prodej uskutečňovat (§ 6 odst. 2 zákona o Celní správě ve znění zákona č. 407/2012 Sb.). Náležitosti oznámení jsou stanoveny také v § 133 odst. 5. Jedná se o údaje o osobě, která lihoviny prodává, časové vymezení prodeje lihovin a údaje o druhu a množství prodávaných lihovin.

K odst. 1

3. Přestupku se pak dopustí každá fyzická osoba, která prodává lihoviny podle § 133 odst. 4, aniž o tomto učinila ve stanovené lhůtě písemné oznámení nebo takové oznámení sice učinila, to však neobsahuje všechny zákonem stanovené náležitosti. K odpovědnosti za přestupek postačí neuvedení jedné ze zákonem stanovených náležitostí. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2

4. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí obecně platí § 11 a 12 zákona o přestupcích. Přestupek lze projednat v blokovém řízení (§ 135zzi); v takovém případě lze uložit pokutu do 5 000 Kč.

Související ustanovení:

§ 133 – zákaz prodeje

Související předpisy:

zákon o přestupcích, – zákon o Celní správě ve znění zákona č. 407/2012 Sb., – obecní zřízení

Díl 5

Přestupky na úseku značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 135h

Přestupky proti zákazu při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

(1) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že

a) minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 značkuje a barví, nebo

b) značkované a barvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 nabízí k prodeji nebo používá pro pohon motorů.

(2) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1, které jsou

a) značkované a barvené, ředí, odstraňuje nebo jinak mění jejich značkování nebo barvení mimo daňový sklad s povolením ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů,

b) neznačkované a nebarvené, uvádí do volného daňového oběhu,

c) značkované a barvené, nabízí k prodeji nebo je používá pro pohon motorů, nebo

d) značkované a barvené, dopravuje nebo skladuje v nádobě, která je ve spojení s motorem, nebo je do takové nádoby stáčí.

(3) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 písm. d) a e) nabízí k prodeji nebo je používá pro jiné účely, než pro které tyto minerální oleje nesmějí být značkovány a barveny.

(4) Za přestupek podle odstavce 1 až 3 lze uložit pokutu do 1 000 000 Kč.

K § 135h

1. Skutkové podstaty zde uvedených přestupků jsou zrcadlovými ustanoveními zákazů stanovených tímto zákonem při značkování a barvení minerálních olejů uvedených v § 134b. Značkovat a barvit minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 je povinen provozovatel daňového skladu před jejich uvedením do volného daňového oběhu. Na daňovém území České republiky se mohou minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 značkovat a barvit výhradně v daňovém skladu, který je vybaven dávkovacím a mísicím zařízením pro takové značkování a barvení. Pokud se jedná o minerální oleje uvedené § 134b odst. 1, které mají být dovezeny nebo dopraveny na daňovém území České republiky (nejedná-li se o dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně do daňového skladu), je jejich příjemce povinen zajistit jejich značkování a barvení před vstupem na daňové území České republiky.

K odst. 1 písm. a)

2. V ustanovení § 134b odst. 2 jsou vyjmenovány skupiny minerálních olejů, které podle pravidel stanovených zákonem pro značkování a barvení nesmějí být značkovány a barveny. Přestupkem podle komentovaného ustanovení je jednání spočívající ve značkování a barvení vyjmenovaných skupin minerálních olejů. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která označkuje a obarví minerální olej uvedený v § 134b odst. 2, přičemž po subjektivní stránce postačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 1 písm. b)

3. Přestupkem podle tohoto ustanovení je jednání spočívající v nabízení k prodeji nebo v používání pro pohon motorů minerální oleje vyjmenované v § 134b odst. 2, které zákon výslovně zakazuje značkovat a barvit podle stanovených pravidel pro značkování a barvení minerálních olejů. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která nabízí některý z minerálních olejů uvedených v § 134b odst. 2 jako značkovaný a barvený k prodeji nebo ho používá pro pohon motorů. K naplnění znaků skutkové podstaty postačí jednorázová činnost, přičemž po subjektivní stránce postačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2 písm. a)

4. V § 134f písm. a) je stanoven zákaz ředit, odstraňovat nebo jinak měnit značkování a barvení minerálních olejů uvedených v § 134b odst. 1 mimo daňový sklad nacházející se na daňovém území České republiky, který má povolení podle § 134g. Přestupkem je jednání spočívající v ředění, odstraňování nebo změně značkování nebo barvení minerálních olejů uvedených v § 134b odst. 1 značkovaných a barvených podle tohoto zákona, a to mimo daňový sklad s povolením podle § 134g. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která není provozovatelem daňového skladu s povolením podle § 134g a která se dopustí některé z výše uvedených činností. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2 písm. b)

5. V § 134f písm. b) je stanoven zákaz uvádět do volného daňového oběhu neznačkované a nebarvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1. Porušení tohoto zákazu je přestupkem. Pachatelem přestupku může být pouze fyzická osoba, která uvádí do volného daňového oběhu minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1, tj. provozovatel daňového skladu, který má povinnost značkovat a barvit minerální oleje před jejich uvedením do volného daňového oběhu, nebo oprávněný příjemce, který má povinnost zajistit jejich značkování a barvení před jejich vstupem na daňové území České republiky. Jelikož uvedením do volného daňového oběhu ve smyslu § 3 písm. l) se rozumí také každá, i protiprávní výroba vybraných výrobků mimo režim podmíněného osvobození od daně, a každý, i protiprávní dovoz vybraných výrobků mimo režim podmíněného osvobození od daně, může být pachatelem přestupku rovněž každá fyzická osoba, která protiprávně mimo režim podmíněného osvobození od daně vyrábí nebo dováží minerální oleje, na které se vztahuje povinnost značkování a barvení. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2 písm. c)

6. V § 134f písm. c) je stanoven zákaz nabízet k prodeji nebo používat značkované a barvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 pro pohon motorů s některými výjimkami (například stacionární motory a plynové turbíny určené pro výrobu elektrické a tepelné energie). Porušení tohoto zákazu je přestupkem. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která nabízí k prodeji nebo používá značkované a barvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 pro pohon motorů, přičemž se nejedná o výjimky uvedené v § 134f odst. 1 písm. c). K naplnění znaků přestupku postačí buď samotné nabízení k prodeji, nebo použití uvedených minerálních olejů pro pohon motorů. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2 písm. d)

7. V § 134f písm. d) je stanoven zákaz dopravovat a skladovat značkované a barvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 v nádobě, která je ve spojení s motorem, nebo je do takové nádoby stáčet. Porušení tohoto zákazu je přestupkem. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která dopravuje nebo skladuje značkované a barvené minerální oleje v nádobě, která je ve spojení s motorem, přičemž k odpovědnosti za přestupek postačí buď samo skladování, nebo doprava, nebo stáčení do takové nádoby. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 3

8. V § 134f písm. e) je stanoven zákaz nabízet k prodeji nebo používat minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 písm. d) a e) pro jiné účely, než pro které tyto minerální oleje nesmějí být značkovány a barveny. To znamená, že minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 sice podléhají povinnosti značkování a barvení, avšak v určitých případech nebo pro určité účely použití zákon přímo jejich značkování a barvení zakazuje (§ 134b odst. 2). Přestupkem je pak jednání spočívající v nabízení k prodeji nebo v použití neznačkovaného a nebarveného minerálního oleje pro takový účel, pro který by musel být značkován a barven. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která nabízí k prodeji nebo používá neznačkované a nebarvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 pro účely, které nejsou uvedeny v § 134b odst. 2, resp. tedy nejsou z povinnosti značkování a barvení vyňaty. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 4

9. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí obecně platí § 11 a 12 zákona o přestupcích. Přestupek lze projednat v blokovém řízení (§ 135zzi); v takovém případě lze uložit pokutu do 5 000 Kč.

Související ustanovení:

§ 3 – vymezení pojmů, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134e a 134f – povinnosti a zákazy při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Související předpisy:

zákon o přestupcích

Díl 6

Přestupky na úseku značkování některých dalších minerálních olejů

§ 135i

Přestupky proti zákazu při značkování některých dalších minerálních olejů

(1) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že

a) minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 značkuje, nebo

b) značkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 nabízí k prodeji nebo používá pro pohon motorů.

(2) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1, které jsou

a) značkované, ředí, odstraňuje nebo jinak mění jejich značkování,

b) neznačkované, uvádí do volného daňového oběhu či je prodává,

c) značkované, nabízí k prodeji nebo je používá pro pohon motorů, nebo

d) značkované, dopravuje nebo skladuje v nádobě, která je ve spojení s motorem, nebo je do takové nádoby stáčí.

(3) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že minerální oleje, které nesmějí být značkovány podle § 134m odst. 2 písm. b) až g), nabízí k prodeji nebo je používá pro pohon motorů.

(4) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. e) a f) nabízí k prodeji nebo je používá pro jiné účely, než pro které tyto oleje nesmějí být značkovány.

(5) Za přestupek podle odstavců 1 až 4 lze uložit pokutu do 1 000 000 Kč.

K § 135i

1. Skutkové podstaty zde uvedených přestupků jsou zrcadlovými ustanoveními zákazů stanovených tímto zákonem při značkování některých dalších minerálních olejů uvedených v § 134m. Značkovat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 je povinen jednak jejich výrobce, který splňuje podmínky uvedené v § 134n odst. 2, tj. je vybaven dávkovacím a mísícím zařízením pro značkování těchto olejů, a jednak provozovatel daňového skladu, jedná-li se o minerální oleje, u kterých musí být při výrobě povinně uplatňován režim podmíněného osvobození od daně (§ 59).

2. Minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 musí být označkovány po celou dobu, kdy se nacházejí na daňovém území České republiky, a to konkrétně od okamžiku, kdy vystoupily z výrobního zařízení nebo kdy byly uvedeny do volného daňového oběhu, jedná-li se o minerální oleje, u kterých musí být uplatňován režim podmíněného osvobození od daně (§ 59). Pokud se jedná o minerální oleje uvedené § 134m odst. 1, které mají být dopravovány do jiného členského státu, a to v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu, nebo mají být vyváženy do třetích zemí, jsou tyto minerální oleje z povinnosti značkování vyňaty.

K odst. 1 písm. a)

3. V § 134m odst. 2 jsou vyjmenovány skupiny minerálních olejů, které podle pravidel stanovených zákonem pro značkování nesmějí být značkovány. Přestupkem podle komentovaného ustanovení je pak jednání spočívající ve značkování vyjmenovaných skupin minerálních olejů. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která označkuje minerální olej uvedený v § 134m odst. 2, přičemž po subjektivní stránce postačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 1 písm. b)

4. Přestupkem podle tohoto ustanovení je jednání spočívající v nabízení k prodeji nebo v používání pro pohon motorů minerálních olejů vyjmenovaných v § 134m odst. 2, které zákon výslovně zakazuje značkovat podle stanovených pravidel pro značkování minerálních olejů. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která nabízí některý z minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 2 jako značkovaný k prodeji, nebo ho používá pro pohon motorů. K naplnění znaků skutkové podstaty postačí jednorázová činnost, přičemž po subjektivní stránce postačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2 písm. a)

5. V § 134q písm. a) je stanoven zákaz ředit, odstraňovat nebo jinak měnit značkování minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 1. Přestupkem je jednání spočívající v ředění, odstraňování nebo měnění značkování minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 1 značkovaných podle tohoto zákona. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která se dopustí některé z výše uvedených činností. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2 písm. b)

6. V § 134q písm. b) je stanoven zákaz uvádět do volného daňového oběhu či prodávat neznačkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1. Porušení tohoto zákazu je přestupkem. Pachatelem přestupku může být fyzická osoba, která uvádí do volného daňového oběhu minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1, tj. provozovatel daňového skladu, který má povinnost značkovat tyto minerální oleje před jejich uvedením do volného daňového oběhu, nebo výrobce, který má povinnost značkovat minerální oleje nejpozději před jejich výstupem z výrobního zařízení. Jelikož uvedením do volného daňového oběhu ve smyslu § 3 písm. l) se rozumí také každá, i protiprávní výroba vybraných výrobků mimo režim podmíněného osvobození od daně, a každý, i protiprávní dovoz vybraných výrobků mimo režim podmíněného osvobození od daně, může být pachatelem přestupku rovněž každá fyzická osoba, která protiprávně mimo režim podmíněného osvobození od daně vyrábí nebo dováží minerální oleje, na které se vztahuje povinnost značkování. Pachatelem přestupku podle tohoto ustanovení je rovněž každá fyzická osoba, která neznačkované minerální oleje prodává. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2 písm. c)

7. V § 134q písm. c) je stanoven zákaz nabízet k prodeji nebo používat značkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 pro pohon motorů. Porušení tohoto zákazu je přestupkem. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která nabízí k prodeji nebo používá značkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 pro pohon motorů. K naplnění znaků přestupku postačí buď samotné nabízení k prodeji, nebo použití uvedených minerálních olejů pro pohon motorů. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2 písm. d)

8. V § 134q písm. d) je stanoven zákaz dopravovat a skladovat značkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 v nádobě, která je ve spojení s motorem, nebo je do takové nádoby stáčet. Porušení tohoto zákazu je přestupkem. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která dopravuje nebo skladuje značkované minerální oleje v nádobě, která je ve spojení s motorem, přičemž k odpovědnosti za přestupek postačí buď samo skladování, nebo doprava, nebo stáčení do takové nádoby. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 3

9. V § 134m odst. 2 písm. b) až g) jsou vyjmenovány samostatné a specifické skupiny minerálních olejů, které sice jsou vyjmenovány také v § 134m odst. 1, avšak pro svůj účel použití nebo způsob balení nesmějí být značkovány podle stanovených pravidel pro značkování minerálních olejů. Přestupkem podle komentovaného ustanovení je jednání spočívající v nabízení k prodeji nebo používání těchto minerálních olejů pro pohon motorů. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která nabízí k prodeji nebo používá uvedený minerální olej pro pohon motorů. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 4

10. V § 134q písm. f) je stanoven zákaz nabízet k prodeji nebo používat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. e) a f) pro jiné účely, než pro které tyto minerální oleje nesmějí být značkovány. To znamená, že minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 sice podléhají povinnosti značkování, avšak v určitých případech nebo pro určité účely použití zákon přímo jejich značkování zakazuje (§ 134m odst. 2).

11. Přestupkem je pak jednání spočívající v nabízení k prodeji nebo v použití neznačkovaného minerálního oleje pro takový účel, pro který by musel být značkován. Pachatelem přestupku může být kterákoli fyzická osoba, která nabízí k prodeji nebo používá neznačkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 pro účely, které nejsou uvedeny v § 134m odst. 2, resp. tedy nejsou z povinnosti značkování vyňaty. Po subjektivní stránce stačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 5

12. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí obecně platí § 11 a 12 zákona o přestupcích. Přestupek lze projednat v blokovém řízení (§ 135zzi); v takovém případě lze uložit pokutu do 5 000 Kč.

Související ustanovení:

§ 3 – vymezení pojmů, § 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134p a 134q – povinnosti a zákazy při značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

zákon o přestupcích

Díl 7

Přestupky na úseku sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji

§ 135ia

Přestupky proti sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji

(1) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že nabude, prodá nebo jinak převede zvláštní minerální olej volně ložený nebo umístěný v balení přesahujícím 220 litrů.

(2) Za přestupek podle odstavce 1 lze uložit pokutu do 1 000 000 Kč.

K § 135ia

1. V části sedmé zákona je upraveno sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji. Kategorie tzv. zvláštních minerálních olejů, definovaných pomocí vyjmenovaných kódů Kombinované nomenklatury, a podmínky sledování nakládání s těmito minerálními oleji byly zavedeny z důvodu možného (a v praxi kontrolních orgánů zjišťovaného) zneužití těchto minerálních olejů pro účely použití, které podléhají zdanění, resp. vzniká při nich povinnost daň přiznat a zaplatit (typicky pro pohon motorů), aniž by k tomuto zdanění došlo.

2. Zvláštními minerálními oleji jsou minerální oleje uvedené v § 134w odst. 1, přičemž zákon dále stanoví, kdo je osobou nakládající se zvláštními minerálními oleji, které v části sedmé stanoví určité povinnosti, a to zejména povinnost registrace u správce daně. Zákon umožňuje nabývat, prodávat nebo jinak převádět zvláštní minerální oleje pouze registrované osobě nakládající se zvláštními minerálními oleji.

K odst. 1

3. Jedním z definičních znaků osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem je zákonným způsobem vymezené nabývání zvláštního minerálního oleje volně loženého nebo umístěného v balení přesahujícím 220 litrů. To znamená, že ten, kdo nabývá zvláštní minerální olej volně ložený nebo umístěný v balení nepřesahujícím 220 litrů, není osobou nakládající se zvláštním minerálním olejem a povinnosti stanovené v části sedmé zákona se na něho nevztahují. Přestupkem podle komentovaného ustanovení je jednání spočívající v nabytí, prodeji nebo jiném převodu zvláštního minerálního oleje volně loženého nebo umístěného v balení přesahujícím 220 litrů. Postihováno je tedy jednání osoby, která naplnila definiční znaky osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem, aniž by však splnila povinnosti z toho vyplývající, stanovené v části sedmé zákona. Po subjektivní stránce postačí zavinění z nedbalosti (§ 3 zákona o přestupcích).

K odst. 2

4. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí obecně platí § 11 a 12 zákona o přestupcích. Přestupek lze projednat v blokovém řízení (§ 135zzi); v takovém případě lze uložit pokutu do 5 000 Kč.

Související ustanovení:

§ 45 odst. 3 písm. d) a odst. 4 – předmět daně z minerálních olejů, § 134w – vymezení základních pojmů, § 134zd – omezení nakládání se zvláštními minerálními oleji

Související předpisy:

zákon o přestupcích

Díl 8

Přestupky na úseku nakládání se surovým tabákem

§ 135ib

Přestupek proti nakládání se surovým tabákem

(1) Fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že nakládá se surovým tabákem v rozporu s § 134zz.

(2) Za přestupek podle odstavce 1 lze uložit pokutu do 1 000 000 Kč.

K § 135ib

1. Zákon upravuje sledování nakládání se surovým tabákem. Právní úprava je zavedena z důvodu zamezení obcházení daňové povinnosti a zdaňování tabákových výrobků, které jsou ze surového tabáku následně vyráběny mimo režim podmíněného osvobození od daně (daňový sklad). Zákon umožňuje skladování surového tabáku mimo režim podmíněného osvobození od daně pouze pro účely jiné, než je výroba tabákových výrobků; výjimku mají pouze výzkumné organizace a veřejné vysoké školy.

2. Osoby skladující surový tabák (§ 134zh) mají zákonem stanoveny určité povinnosti, a to zejména povinnost registrace u správce daně a povinnost poskytnutí kauce, dále povinnost vést evidenci surového tabáku a tu včetně souvisejících dokladů uchovávat po zákonem stanovenou dobu.

K odst. 1

3. Z právní úpravy nakládání se surovým tabákem vyplývá, že skladovat surový tabák pro výrobu tabákových výrobků není umožněno nikomu jinému než subjektu, který je provozovatelem daňového skladu [§ 3 písm. g) zákona]. Pro jiné účely než je výroba tabákových výrobků může být surový tabák skladován pouze registrovanou osobou za podmínek stanovených v části osmé zákona (s výjimkami uvedenými výše). Přestupkem podle komentovaného ustanovení je jednak skladování surového tabáku bez provedení registrace u správce daně, jednak další zpracování nebo úprava surového tabáku, se kterým je nakládáno pro jiný účel než pro výrobu tabákových výrobků. Pachatelem může být kterákoli fyzická osoba, která se dopustí výše uvedených jednání tím, že poruší některý ze zákazů stanovených v § 134zz.

K odst. 2

4. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí obecně platí § 11 a 12 zákona o přestupcích. Přestupek lze projednat v blokovém řízení (§ 135zzi); v takovém případě lze uložit pokutu do 5 000 Kč.

Související ustanovení:

§ 134zh – osoba skladující surový tabák, § 134zi – registrační řízení, § 134zj – podmínky registrace, § 134zz – omezení nakládání se surovým tabákem

Související předpisy:

zákon o přestupcích

HLAVA II – SPRÁVNÍ DELIKTY PRÁVNICKÝCH A PODNIKAJÍCÍCH FYZICKÝCH OSOB

Díl 1 – Správní delikty na úseku správy spotřebních daní

§ 135j

Správní delikt proti umístění přijatého vybraného výrobku

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako uživatel dopustí správního deliktu tím, že ve stanovené lhůtě neumístí přijatý vybraný výrobek osvobozený od daně v místě, které je uvedeno v povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 1 000 000 Kč.

K § 135j

K odst. 1

1. Jiným správním deliktem podle tohoto ustanovení je jednání spočívající v porušení, resp. nesplnění povinnosti stanovené § 12 odst. 5, a to bezodkladně umístit přijatý vybraný výrobek osvobozený od daně v místě, které je uvedeno v povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně. Pachatelem jiného správního deliktu může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je držitelem povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně podle § 13 a násl. zákona ve spojení s ustanoveními § 43a a násl. zákona. Problematickým se může v praxi ukázat prokazování nedodržení „stanovené lhůty“ pro umístění přijatého vybraného výrobku v místě uvedeném v povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, když lhůta je zákonem stanovena výrazem „bezodkladně“.

K odst. 2

2. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 12 – uplatnění nároku na osvobození od daně, § 13 – přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, část druhá – obecná ustanovení o povolovacím řízení.

§ 135k

zrušen

§ 135l

Správní delikt proti podmíněnému osvobození od daně

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že v rozporu s § 19 odst. 4 umístí vybrané výrobky do daňového skladu jinak než v režimu podmíněného osvobození od daně.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 10 000 000 Kč.

K § 135l

K odst. 1

1. Vybrané výrobky, které jsou umístěny v daňovém skladu [§ 3 písm. g)], se nacházejí v režimu podmíněného osvobození od daně. Podle § 19 odst. 4 mohou být v daňovém skladu vybrané výrobky umístěny pouze v režimu podmíněného osvobození od daně, nejedná-li se o zákonem stanovené výjimky.

2. Výjimkou jsou jednak vybrané výrobky již uvedené do volného daňového oběhu, které se nacházely v prostorách nově založeného daňového skladu v den, kdy rozhodnutí o povolení k provozování daňového skladu nabylo právní moci, jednak minerální oleje uvedené v § 59 odst. 3. Jednání spočívající v umístění vybraných výrobků do daňového skladu jinak než v režimu podmíněného osvobození od daně, nejedná-li se o zákonem vymezené výjimky, je jiným správním deliktem. Pachatelem může být jednak provozovatel daňového skladu, jednak kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která takto vybrané výrobky do daňového skladu umístí.

K odst. 2

3. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 3 – vymezení pojmů, § 19 – podmíněné osvobození od daně

§ 135m

zrušen

§ 135n

Správní delikty proti zajištění daně

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako provozovatel daňového skladu nebo oprávněný příjemce dopustí správního deliktu tím, že nesplní povinnost

a) průběžně sledovat výši zajištění daně, nebo

b) předat správci daně podle jeho požadavků evidenční údaje vztahující se k daňové povinnosti, která vznikla při výrobě nebo přijetí vybraných výrobků.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 10 000 000 Kč.

K § 135n

K odst. 1

1. V § 21 odst. 9 je provozovateli daňového skladu stanovena povinnost průběžně sledovat výši zajištění daně a předávat správci daně podle jeho požadavků evidenční údaje vztahující se k daňové povinnosti, která vznikla při výrobě vybraných výrobků. S ohledem na ustanovení § 21 odst. 17 dopadá tato povinnost také na oprávněného příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků. Stanovená povinnost průběžně sledovat výši zajištění daně souvisí s navazující povinností zvýšit (doplnit) zajištění daně tak, aby stále odpovídalo výši zajištění daně stanovené § 21 odst. 7.

2. Nesplnění povinnosti zvýšit zajištění daně, kterou provozovateli daňového skladu a oprávněnému příjemci pro opakované přijímání vybraných výrobků ukládá § 21 odst. 10, však není jiným správním deliktem, neboť s nesplněním této povinnosti zákon spojuje jiný následek, a to zrušení povolení k provozování daňového skladu, resp. oprávněného příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků (§ 43m odst. 2).

3. Jiným správním deliktem podle tohoto ustanovení je jednak porušení povinnosti průběžně sledovat výši zajištění daně, jednak porušení povinnosti předat správci daně potřebné evidenční údaje vztahující se k daňové povinnosti vzniklé výrobou nebo přijetím vybraných výrobků.

K odst. 2

4. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 19a a 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 21 – zajištění daně, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků

§ 135o

Správní delikty proti elektronickému průvodnímu dokladu při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako příjemce vybraných výrobků přijatých v režimu podmíněného osvobození od daně dopustí správního deliktu tím, že

a) ve stanovené lhůtě nepředloží oznámení o přijetí vybraných výrobků pomocí elektronického systému správci daně místně příslušnému místu přijetí vybraných výrobků, nebo

b) v oznámení o přijetí vybraných výrobků neuvede ztráty a znehodnocení, ke kterým došlo v průběhu dopravy.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 200 000 Kč.

K § 135o

K odst. 1

1. V § 27a odst. 1 je provozovateli přijímajícího daňového skladu na daňovém území České republiky a oprávněnému příjemci (tj. zde držiteli povolení podle § 22 nebo 23) stanovena povinnost po přijetí vybraných výrobků přijímajícím daňovým skladem nebo oprávněným příjemcem předložit nejdéle do 5 pracovních dnů po ukončení dopravy správci daně místně příslušnému místu přijetí vybraných výrobků uvedeném v oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně pomocí elektronického systému. V tomto oznámení jsou povinné subjekty povinny uvést rovněž ztráty a znehodnocení, ke kterým došlo v průběhu dopravy, nejedná-li se o ztráty nebo znehodnocení v důsledku prokazatelně nepředvídatelné a neodvratitelné události [§ 3 písm. s)].

2. Jiným správním deliktem je tedy jednak nepředložení oznámení o přijetí vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně podle § 27a odst. 1 ve stanovené lhůtě, jednak jednání spočívající v tom, že oznámení bylo sice předloženo, avšak nejsou v něm uvedeny ztráty a znehodnocení jiné než definované v § 3 písm. s), ke kterým došlo v průběhu dopravy.

3. Pachatelem jiného správního deliktu může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která může přijímat vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně, a to provozovatel daňového skladu v daňovém skladu nebo v místě přímého dodání (§ 25 odst. 7) a oprávněný příjemce. Oprávněný příjemce podle § 22 může přijímat vybrané výrobky, resp. ukončovat jejich dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně také v místě přímého dodání.

K odst. 2

4. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 3 – vymezení pojmů, § 19a a 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 22 – oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků, § 23 – oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků, § 25 – doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy, § 27a – elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

§ 135p

Správní delikty proti dopravě vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba odebírající vybrané výrobky z jiného členského státu pro účely podnikání dopustí správního deliktu tím, že před odebráním těchto vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě neposkytne zákonem stanoveným způsobem zajištění daně.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 100 000 Kč.

K § 135p

K odst. 1

1. Podmínky dopravování vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě na daňové území České republiky pro účely podnikání jsou upraveny § 29 a 30. V § 29 odst. 1 jsou stanoveny povinnosti právnické nebo podnikající fyzické osoby odebírající z jiného členského státu vybrané výrobky pro účely podnikání, a to povinnost před odebráním vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě registrovat se jako plátce daně, oznámit správci daně množství vybraných výrobků a poskytnout zajištění daně. Nesplnění první ze stanovených povinností, a to povinnosti registrovat se jako plátce daně, není postihováno jako jiný správní delikt podle tohoto ustanovení, neboť správce daně podle § 129 odst. 3 daňového řádu je oprávněn z důvodů v tomto ustanovení uvedených rozhodnout o registraci z moci úřední. Nesplnění oznamovací povinnosti, jako jiné oznamovací povinnosti stanovené daňovým zákonem, je postihováno pokutou podle § 247a odst. 1 písm. a) daňového řádu.

2. Jiným správním deliktem podle tohoto ustanovení je jednání spočívající v neposkytnutí zajištění daně pro dopravu vybraných výrobků převodem nebo složením finančních prostředků na depozitní účet správce daně, a to v částce, která odpovídá výši daně, jako by vybrané výrobky byly uvedeny do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba odebírající vybrané výrobky z jiného členského státu pro účely podnikání.

K odst. 2

3. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 29 – doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání, § 30 – zjednodušený průvodní doklad

Související předpisy:

daňový řád

§ 135q

zrušen

§ 135r

Správní delikty proti zasílání vybraných výrobků

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako zástupce pro zasílání vybraných výrobků dopustí správního deliktu tím, že před odesláním vybraných výrobků z jiného členského státu neposkytne zákonem stanoveným způsobem zajištění daně.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 50 000 Kč.

K § 135r

K odst. 1

1. Zástupce pro zasílání vybraných výrobků je právnická nebo fyzická osoba se sídlem nebo místem pobytu na daňovém území České republiky, která je držitelem povolení podle § 33a ve spojení s ustanoveními § 43a a násl. zákona. Podmínky zasílání vybraných výrobků, které byly uvedeny do volného daňového oběhu v jiném členském státě, fyzické nebo právnické osobě se sídlem nebo místem pobytu na daňovém území České republiky, která nepodniká ani nevykonává jinou samostatně výdělečnou činnost, jsou upraveny v § 33. Uskutečnění výše uvedeného zasílání vybraných výrobků je možné pouze po ustanovení zástupce pro zasílání vybraných výrobků.

2. V ustanovení § 33e odst. 1 je stanovena jednak oznamovací povinnost daňového zástupce pro zasílání vybraných výrobků vůči správci daně včetně obsahu této oznamovací povinnosti, jednak povinnost poskytnout před každým odesláním vybraných výrobků zajištění daně převodem nebo složením finančních prostředků na depozitní účet správce daně, a to v částce, která odpovídá výši daně, jako by vybrané výrobky byly uvedeny do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky. Nesplnění oznamovací povinnosti, jako jiné oznamovací povinnosti stanovené daňovým zákonem, je postihováno pokutou podle § 247a odst. 1 písm. a) daňového řádu.

3. Jiným správním deliktem je jednání spočívající v neposkytnutí zajištění daně v zákonem stanovené výši. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je držitelem povolení podle § 33a.

K odst. 2

4. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 33 – zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky, § 33a – zástupce pro zasílání vybraných výrobků, část druhá – obecná ustanovení o povolovacím řízení.

§ 135s a 135t

zrušeny

Díl 2 – Správní delikty na úseku správy daně z minerálních olejů

Oddíl 1 – Správní delikty proti nákupu, prodeji a dopravě zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu

§ 135u

Správní delikty proti skladování zkapalněných ropných plynů

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g) uvedené do volného daňového oběhu

a) skladuje společně ve stejném zásobníku,

b) skladuje odděleně v zásobnících, které

1. 1. nejsou technologicky odděleny, nebo

2. 2. jsou vzájemně propojeny,

c) odebírané ze zásobníků v kapalné fázi neskladuje v zásobníku, který je pevně spojen se zemí, nebo

d) odebírané ze zásobníků v kapalné fázi skladuje v zásobníku pevně spojeném se zemí, který není užíván v souladu se stavebním zákonem.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta od 50 000 Kč do 1 000 000 Kč.

K § 135u

K odst. 1

1. Skutkové podstaty jiných správních deliktů jsou odrazem právní úpravy povinností, resp. zákazů při skladování zkapalněných ropných plynů stanovených § 45 odst. 9. Podle věty první § 45 odst. 9 je zakázáno společné skladování zkapalněných ropných plynů určených pro různé účely použití (čemuž odpovídají také různé sazby daně) ve stejném zásobníku. Skladování v rozporu s tímto zákazem je jednak přestupkem (§ 135), jednak jiným správním deliktem. Jiným správním deliktem (i přestupkem podle § 135) je rovněž skladování zkapalněných ropných plynů pro různé účely použití sice odděleně, avšak v zásobnících, které nejsou technologicky vzájemně odděleny, nebo jsou propojeny. Dalším jiným správním deliktem (i přestupkem podle § 135) je dále skladování zkapalněných ropných plynů pro různé účely použití, které jsou odebírány ze zásobníků v kapalné fázi, v zásobníku, který není pevně spojen se zemí, nebo který sice je pevně spojen se zemí, ale není užíván v souladu se stavebním zákonem (tj. například není zkolaudován). Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která skladuje zkapalněné ropné plyny uvedené do volného daňového oběhu pro různé účely použití.

K odst. 2

2. Na rozdíl od většiny jiných správních deliktů upravených v této části zákona je pro jiné správní delikty podle odst. 1 tohoto ustanovení stanovena dolní hranice pokuty, a to 50 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 45 odst. 1 písm. e) až g) a odst. 9 – předmět daně z minerálních olejů

§ 135v

Správní delikty proti dopravě minerálních olejů osvobozených od daně na daňovém území České republiky

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako odesílatel minerálních olejů osvobozených od daně podle § 49 odst. 1, 2, 6 nebo 8 dopustí správního deliktu tím, že při dopravě těchto olejů neposkytne zákonem stanoveným způsobem zajištění daně.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako odesílatel zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g) osvobozených od daně dopustí správního deliktu tím, že při dopravě těchto plynů neposkytne zajištění daně alespoň ve výši daně, která by musela být přiznána a zaplacena, kdyby tyto plyny byly určeny pro pohon motorů.

(3) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako odesílatel minerálních olejů, které jsou osvobozeny od daně, dopustí správního deliktu tím, že

a) ve stanovené lhůtě neuvědomí správce daně, který je místně příslušný podle místa zahájení dopravy, o zahájení dopravy těchto olejů,

b) navzdory námitkám správce daně zahájí dopravu těchto olejů,

c) nedodrží správcem daně stanovenou

1. 1. lhůtu, v níž má být doprava těchto olejů ukončena, nebo

2. 2. trasu, po které mají být tyto oleje dopravovány, nebo

d) v případě změny místa určení nebo příjemce, ke které došlo v průběhu dopravy těchto olejů, ve stanovené lhůtě

1. 1. neoznámí tuto změnu správci daně, nebo

2. 2. nezajistí zaznamenání této změny v dokladu o osvobození vybraných výrobků od daně.

(4) Za správní delikt se uloží pokuta do

a) 500 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 1, nebo

b) 1 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 2 nebo 3.

K § 135v

1. Skutkové podstaty jiných správních deliktů jsou odrazem právní úpravy povinností stanovených v § 50 odesílateli při dopravě minerálních olejů osvobozených od daně na daňovém území České republiky.

K odst. 1

2. V § 50 odst. 2 je stanovena povinnost odesílateli minerálních olejů, které jsou osvobozeny od daně podle § 49 odst. 1, 2, 6 a 8, poskytnout při jejich dopravě zajištění daně způsobem uvedeným v § 21 ve výši daně, kterou by byl povinen přiznat a zaplatit, kdyby tyto minerální oleje nebyly osvobozeny od daně. Výjimkou jsou minerální oleje osvobozené od daně podle § 49 odst. 1, pokud jsou dopravovány fyzickým osobám uvedeným v § 53 odst. 8 a 9 (jedná se o minerální oleje osvobozené od daně v jednotkovém balení o obsahu nejvýše 20 litrů, určené pro prodej konečnému spotřebiteli nebo přímo pro konečného spotřebitele), a odpadní oleje.

3. Odesílatel může požádat správce daně o souhlas, aby zajištění daně poskytl dopravce nebo vlastník těchto minerálních olejů, pokud s tím tyto osoby souhlasí.

4. Jiným správním deliktem je jednání spočívající v porušení/nesplnění povinnosti poskytnout zajištění daně způsobem a ve výši stanovené § 50 odst. 2, nejedná-li se o skupiny minerálních olejů osvobozených od daně podle § 49 odst. 1, na které se výše uvedená povinnost nevztahuje. Pachatelem zde uvedeného jiného správního deliktu může být pouze odesílatel minerálních olejů osvobozených od daně podle § 49 odst. 1, 2, 6 a 8.

K odst. 2

5. V § 50 odst. 3 je stanovena povinnost odesílateli zkapalněných ropných plynů podle § 45 odst. 1 písm. e) až g) osvobozených od daně poskytnout zajištění daně způsobem uvedeným v § 21 ve výši daně, která by musela být přiznána a zaplacena, kdyby tyto zkapalněné ropné plyny byly určeny pro pohon motorů [sazba daně podle § 48 odst. 1 činí v případě zkapalněných ropných plynů podle § 45 odst. 1 písm. e) 3 933 Kč na tunu].

6. Jiným správním deliktem je jednání spočívající v porušení/nesplnění povinnosti poskytnout zajištění daně způsobem a ve výši stanovené § 50 odst. 3. Pachatelem zde uvedeného jiného správního deliktu může být pouze odesílatel zkapalněných ropných plynů osvobozených od daně.

K odst. 3

7. Skutkové podstaty jiných správních deliktů uvedených v tomto ustanovení jsou odrazem povinností stanovených odesílateli minerálních olejů osvobozených od daně v § 50 odst. 4 a 6.

8. Podle § 50 odst. 4 je odesílatel minerálních olejů osvobozených od daně povinen před zahájením jejich dopravy uvědomit o tom správce daně místně příslušného místu zahájení dopravy. Správce daně je oprávněn vznést proti zahájení dopravy námitky, nebo stanovit odesílateli lhůtu, ve které má být doprava ukončena, a trasu, po které mají být minerální oleje dopravovány.

9. Podle § 50 odst. 6 je odesílatel povinen bezodkladně oznámit správci daně místně příslušnému místu zahájení dopravy každou změnu místa určení nebo příjemce minerálních olejů osvobozených od daně, došlo-li k takové změně během dopravy. Odesílatel je rovněž povinen bezodkladně zajistit zaznamenání změny v dokladu osvobození od daně podle § 6.

10. Jiným správním deliktem je tedy jednání spočívající v neuvědomění příslušného správce daně o zahájení dopravy minerálních olejů osvobozených od daně, a to před zahájením této dopravy.

11. Jiným správním deliktem je jednání spočívající v zahájení dopravy minerálních olejů osvobozených od daně, které sice bylo správci daně oznámeno, avšak správce daně měl vůči zahájení dopravy námitky.

12. Jiným správním deliktem je jednání spočívající v nedodržení správcem daně stanovené lhůty pro ukončení dopravy nebo trasy, po které mají být minerální oleje dopravovány. Pro naplnění znaků skutkové podstaty tohoto jiného správního deliktu postačí porušení jedné ze stanovených skutečností, pokud správce daně stanovil jak lhůtu, tak trasu.

13. Jiným správním deliktem je nesplnění oznamovací povinnosti ve vztahu ke změně v místě určení nebo v osobě příjemce a neprovedení záznamu o změně v dokladu o osvobození od daně podle § 6. Problematickým může být prokazování nedodržení stanovené lhůty pro splnění těchto povinností „bezodkladně“.

K odst. 4

14. Výše pokut za uvedené jiné správní delikty je stanovena pouze horní hranicí s tím, že za jiné správní delikty podle odst. 1 je stanovena nižší horní hranice pokuty do 500 000 Kč, zatímco za jiné správní delikty podle odst. 2 a 3 je horní hranice vyšší, a to do 1 000 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 6 – prokázání oprávněného nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně, § 45 odst. 1 písm. e) až g) – předmět daně z minerálních olejů, § 48 – sazby daně z minerálních olejů, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 50 – doprava minerálních olejů osvobozených od daně na daňovém území České republiky

Správní delikty proti nakládání se zkapalněnými ropnými plyny

§ 135w

[Správní delikty proti povinnostem při nabývání a prodávání zkapalněných ropných plynů]

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba, která nakupuje nebo získává zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g) ve volném daňovém oběhu za účelem dalšího prodeje, dopustí správního deliktu tím, že přijímá nebo prodává tyto plyny bez povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba, která nakupuje nebo získává zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) pro vlastní spotřebu se spotřebou přesahující 20 tun za jeden kalendářní rok, dopustí správního deliktu tím, že přijímá nebo prodává tyto plyny bez povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu.

(3) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g)

a) vydá osobě bez povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, nebo

b) při dovozu po propuštění do režimu volného oběhu ve stanovené lhůtě neuvede do režimu podmíněného osvobození od daně.

(4) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že v rozporu s § 60 odst. 5, 6 nebo 7 prodá zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g) za cenu včetně daně vypočtené na základě vyšší sazby daně.

(5) Za správní delikt podle odstavců 1 až 4 se uloží pokuta od 50 000 Kč do 1 000 000 Kč.

K § 135w

1. Skutkové podstaty zde uvedených jiných správních deliktů jsou odrazem právní úpravy nakládání se zkapalněnými ropnými plyny podle § 45 odst. 1 písm. e) až g), kdy zákon umožňuje jejich nákup nebo jiné získávání ve volném daňovém oběhu za účelem dalšího prodeje pouze na základě povolení podle § 60a. Výjimku z této povinnosti představuje nabývání těchto zkapalněných ropných plynů výhradně v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně. Další skutkové podstaty jiných správních deliktů v tomto ustanovení vycházejí ze skutečnosti, že pro zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) až g) se uplatňují různé sazby daně podle účelu jejich použití.

K odst. 1

2. Jiným správním deliktem je jednání spočívající v nabývání zkapalněných ropných plynů pro různé účely použití ve volném daňovém oběhu za účelem dalšího prodeje, které zákon umožňuje pouze držiteli povolení podle § 60a, bez příslušného povolení. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která nakupuje nebo jinak získává zkapalněné ropné plyny pro různé účely použití ve volném daňovém oběhu za účelem dalšího prodeje.

K odst. 2

3. Jiným správním deliktem podle toho ustanovení je jednání spočívající v porušení povinnosti uvedené v § 60 odst. 2, a to povinnosti nabývat zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) pro osobní spotřebu v množství přesahujícím 10 tun za 1 kalendářní rok jen na základě povolení podle § 60a. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která nabývá zkapalněné ropné plyny pro účely použití uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) pro osobní spotřebu.

K odst. 3

4. Skutkové podstaty jiných správních deliktů jsou odrazem právní úpravy povinností, resp. zákazů při vydávání a dovozu zkapalněných ropných plynů uvedených v § 60 odst. 3 a 8. V § 60 odst. 3 je stanoven zákaz vydat zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) osobám, které nejsou držiteli povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů podle § 60a. V § 60 odst. 8 je stanovena povinnost při dovozu zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) po propuštění do režimu volného oběhu je okamžitě uvést do režimu podmíněného osvobození od daně.

K odst. 3 písm. a)

5. Jiným správním deliktem podle tohoto ustanovení je vydání zkapalněných ropných plynů pro účely použití uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) osobám, které nejsou držiteli povolení podle § 60a. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která vydává zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g).

K odst. 3 písm. b)

6. Jiným správním deliktem je porušení/nesplnění povinnosti uvést zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) do režimu podmíněného osvobození od daně okamžitě poté, co byly při dovozu propuštěny do režimu volného oběhu. Problematickým může být prokazování nedodržení stanovené lhůty „okamžitě“. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je jako osoba, které byly zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) propuštěny do režimu volného daňového oběhu, neuvede nebo nezajistí jejich uvedení do režimu podmíněného osvobození od daně.

K odst. 4

7. Skutkové podstaty jiných správních deliktů jsou odrazem právní úpravy zákazů při prodávání zkapalněných ropných plynů podle § 45 odst. 1 písm. e) až g), u kterých je uplatňována různá sazba daně podle účelu jejich použití (§ 48 odst. 1).

8. Podle § 60 odst. 5 je zakázáno prodávat zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) až g), které byly ve volném daňovém oběhu nakoupeny nebo získány za cenu včetně daně vypočtené na základě nižší sazby daně, za cenu včetně daně vypočtenou na základě vyšší sazby daně.

9. Podle § 60 odst. 6 je zakázáno prodávat zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) až g), přijaté v režimu podmíněného osvobození od daně oprávněným příjemcem, kterému vznikla povinnost přiznat a zaplatit daň vypočtenou na základě nižší sazby daně, za cenu včetně daně vypočtené na základě vyšší sazby daně.

10. Podle § 60 odst. 7 je zakázáno prodávat zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) až g), které byly uvedeny do volného daňového oběhu v jiném členském státě a které byly dopraveny na daňové území České republiky a u kterých byla zajištěna daň vypočtená na základě nižší sazby daně, za cenu včetně daně vypočtené na základě vyšší sazby daně. Porušení každého ze 3 výše uvedených zákazů je jiným správním deliktem.

11. Pachatelem v případě zákazu uvedeného v § 60 odst. 5 může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která nakoupila ve volném daňovém oběhu a dále prodává zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. e) až g).

12. Pachatelem v případě zákazu uvedeného v § 60 odst. 6 může být oprávněný příjemce podle § 22 nebo 23 nebo kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která prodává zkapalněné ropné plyny přijaté oprávněným příjemcem v režimu podmíněného osvobození od daně.

13. Pachatelem v případě zákazu uvedeného v § 60 odst. 7 může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která prodává zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. e) až g), které byly uvedeny do volného daňového oběhu v jiném členském státě a dopraveny na daňové území České republiky.

K odst. 5

14. Na rozdíl od většiny jiných správních deliktů upravených v této části zákona je pro jiné správní delikty podle odst. 1 až 4 tohoto ustanovení vymezena dolní hranice pokuty, a to 50 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 45 odst. 1 písm. e) až g) – předmět daně z minerálních olejů, § 48 – sazby daně z minerálních olejů, § 60 – nákup, prodej a doprava zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu, § 60a a 60c – povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu

§ 135x

[Správní delikty proti povinnostem při dopravě a plnění zkapalněných ropných plynů do tlakových nádob]

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že

a) dopravuje zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e), f) nebo g) s rozdílnou sazbou daně, po jejich uvedení do volného daňového oběhu, společně v jednom dopravním prostředku nebo v jejich soupravě, nebo

b) zahájí dopravu zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) bez poskytnutého zajištění daně pro dopravu těchto plynů podle § 60 odst. 11.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba odebírající pro účely podnikání zkapalněné ropné plyny, které jsou předmětem daně podle § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) a které byly uvolněny do volného daňového oběhu v jiném členském státě, se dopustí správního deliktu tím, že neposkytne zajištění daně alespoň ve výši daně, která by musela být přiznána a zaplacena, kdyby tyto plyny byly určeny pro pohon motorů.

(3) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba, která plní zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) do tlakových nádob o hmotnosti náplně do 40 kg včetně, dopustí správního deliktu tím, že

a) nepoužívá hmotnostní průtokoměr,

b) používá hmotnostní průtokoměr, jehož součástí není elektronická evidence vydaných

zkapalněných ropných plynů splňující zákonem požadované náležitosti, nebo

c) používá hmotnostní průtokoměr, jehož součástí je elektronická evidence vydaných zkapalněných ropných plynů splňující zákonem požadované náležitosti, který není po celou dobu opatřen závěrami správce daně.

(4) Za správní delikt podle odstavců 1 až 3 se uloží pokuta od 50 000 Kč do 1 000 000 Kč.

K § 135x

K odst. 1 písm. a)

1. V § 60 odst. 9 je stanoven zákaz dopravovat zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) až g) po jejich uvedení do volného daňového oběhu, pokud je pro ně stanovena rozdílná sazba daně (§ 48 odst. 1), společně v jednom dopravním prostředku nebo v jejich soupravě. Výjimku z tohoto zákazu představuje jednak doprava těchto zkapalněných ropných plynů v technologicky oddělených soupravách dopravních prostředků, u nichž je zajištěno evidování množství vydaných zkapalněných ropných plynů přes ověřené měřidlo, a které neumožňují jakékoli přečerpávání těchto zkapalněných ropných plynů mezi jejich částmi, jednak doprava v tlakových nádobách o hmotnosti náplně do 40 kg včetně.

2. Jiným správním deliktem je jednání spočívající v porušení výše uvedeného zákazu, tedy dopravování zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. e) až g) uvedených do volného daňového oběhu s rozdílnou sazbou daně společně v jednom dopravním prostředku nebo v jejich soupravě, nejedná-li se o zákonem stanovené výjimky. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která dopravuje zkapalněné ropné plyny uvedené v § 45 odst. 1 písm. e) až g) po jejich uvedení do volného daňového oběhu, pokud je pro ně stanovena rozdílná sazba daně.

K odst. 1 písm. b)

3. Jiným správním deliktem podle tohoto ustanovení je jednání spočívající v porušení povinnosti stanovené § 60 odst. 11, a to poskytnout před zahájením dopravy zkapalněných ropných plynů uvedených v § 45 odst. 1 písm. f) a g) zajištění daně pro dopravu. Pachatelem jiného správního deliktu může být jen osoba, která podle § 60 odst. 10 může poskytnout zajištění daně pro dopravu zkapalněných ropných plynů podle § 45 odst. 1 písm. f) a g) uvedených do volného daňového oběhu, a to:

a) odesílatel,

b) právnická nebo fyzická osoba, která nabývá zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. f) a g) ve volném daňovém oběhu za účelem dalšího prodeje nebo která je nabývá pro osobní spotřebu v množství přesahujícím 10 tun za 1 kalendářní rok,

c) dopravce nebo

d) vlastník těchto plynů.

Osoby uvedené v bodech 2 až 4 mohou poskytnout zajištění daně tehdy, pokud s tím tyto osoby vysloví písemně souhlas a odesílatel tuto skutečnost oznámí správci daně.

K odst. 2

4. V § 60 odst. 13 je stanovena povinnost poskytnout zajištění daně pro dopravu zkapalněných ropných plynů podle § 45 odst. 1 písm. f) nebo g), které byly uvedeny do volného daňového oběhu v jiném členském státě a jsou dopravovány na daňové území České republiky pro účely podnikání, a to ve výši daně, která by musela být přiznána a zaplacena, kdyby byly určeny pro pohon motorů.

5. Jiným správním deliktem je jednání spočívající v porušení stanovené povinnosti, a to neposkytnutí zajištění daně v zákonem stanovené výši v případě výše uvedené dopravy zkapalněných ropných plynů. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která odebírá zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. f) nebo g) uvedené do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání.

K odst. 3

6. Jinými správními delikty podle tohoto ustanovení jsou jednání spočívající v porušení povinností stanovených v § 60 odst. 14 osobám, které plní zkapalněné ropné plyny podle § 45 odst. 1 písm. f) a g) do tlakových nádob o hmotnosti do 40 kg včetně. Konkrétně tímto ustanovením je postihováno nepoužívání hmotnostního průtokoměru k výše uvedené činnosti, dále používání hmotnostního průtokoměru, který však není vybaven elektronickou evidencí vydaných zkapalněných ropných plynů splňující zákonem požadované náležitosti, tj. správnost, průkaznost a zaručující trvalost záznamů a umožňující výpis z tohoto systému, a dále používání hmotnostního průtokoměru, který sice splňuje výše uvedené zákonné požadavky, ale není po celou dobu opatřen závěrami správce daně. K odpovědnosti za jiný správní delikt podle tohoto ustanovení postačí porušení jedné z uvedených povinností.

K odst. 4

7. Na rozdíl od většiny jiných správních deliktů, upravených v této části zákona, je pro jiné správní delikty podle odst. 1 až 3 tohoto ustanovení vymezena dolní hranice pokuty, a to 50 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 45 odst. 1 písm. e) až g) – předmět daně z minerálních olejů, § 48 – sazby daně z minerálních olejů, § 60 – nákup, prodej a doprava zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu

§ 135y

zrušen

Díl 3 – Správní delikty na úseku správy daně z lihu

§ 135z

zrušen

§ 135za

Správní delikty proti dopravě lihu osvobozeného od daně z lihu na daňovém území České republiky

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako odesílatel lihu osvobozeného od daně podle § 71 odst. 1 písm. a) nebo d) dopustí správního deliktu tím, že při dopravě tohoto lihu neposkytne zákonem stanoveným způsobem zajištění daně.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že na daňovém území České republiky dopravuje líh obecně denaturovaný podle zákona upravujícího líh určený pro výrobu minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 2 nebo pro výrobu etyl-terciál-butyl-éteru bez zjednodušeného průvodního dokladu.

(3) Za správní delikt se uloží pokuta do

a) 1 500 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 1, nebo

b) 100 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 2.

K § 135za

1. Skutkové podstaty zde upravených jiných správních deliktů jsou porušeními povinností při dopravě lihu osvobozeného od daně z lihu na daňovém území České republiky.

K odst. 1

2. V § 79 odst. 2 je stanovena povinnost odesílateli, který odesílá líh nedenaturovaný, osvobozený od daně podle § 71 odst. 1 písm. a) a d) na základě zvláštního povolení podle § 13, poskytnout při jeho dopravě zajištění daně způsobem uvedeným v § 21 ve výši daně, kterou by byl povinen přiznat a zaplatit, kdyby tento líh nebyl osvobozen od daně.

3. Odesílatel může požádat správce daně o souhlas, aby zajištění daně poskytl dopravce nebo vlastník tohoto lihu, pokud s tím tyto osoby souhlasí.

4. Jiným správním deliktem je jednání spočívající v porušení/nesplnění povinnosti poskytnout zajištění daně způsobem a ve výši stanovené § 79 odst. 2. Pachatelem zde uvedeného jiného správního deliktu může být pouze odesílatel lihu osvobozeného od daně podle § 71 odst. 1 písm. a) a d).

K odst. 2

5. V § 79 odst. 4 je stanovena povinnost dopravovat líh obecně denaturovaný podle zákona o lihu (§ 10 odst. 2 zákona o lihu) určený pro výrobu minerálních olejů uvedených v § 45 odst. 2 nebo pro výrobu etyl-terciál-butyl-éteru se zjednodušeným průvodním dokladem podle § 30 vystaveným odesílatelem.

6. Jiným správním deliktem je jednání spočívající v porušení/nesplnění povinnosti dopravovat líh uvedený v § 79 odst. 4 se zjednodušeným průvodním dokladem vystaveným odesílatelem. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která dopravuje líh uvedený v § 79 odst. 4 bez zákonem stanoveného dokladu.

K odst. 3

7. Výše pokut za uvedené jiné správní delikty jsou stanoveny pouze horní hranicí s tím, že za jiný správní delikt podle odst. 1 je stanovena vyšší horní hranice pokuty do 1 500 000 Kč, zatímco za jiný správní delikt podle odst. 2 je horní hranice nižší, a to do 100 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 30 – zjednodušený průvodní doklad, § 71 odst. 1 písm. a) a d) – osvobození od daně z lihu, § 79 – doprava lihu osvobozeného od daně z lihu na daňovém území České republiky

Související předpisy:

zákon o lihu

§ 135zb

Správní delikty proti oznamování prodeje lihovin

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba, která hodlá v rámci své podnikatelské činnosti prodávat lihoviny uvedené do volného daňového oběhu za cenu nižší, než je cena odpovídající výši součtu částky daně a jí odpovídající částky daně z přidané hodnoty, dopustí správního deliktu tím, že

a) ve stanovené lhůtě neoznámí správci daně takový prodej, nebo

b) v oznámení o takovém prodeji neuvede zákonem stanovené údaje.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 1 500 000 Kč.

K § 135zb

1. Skutkové podstaty jiných správních deliktů jsou porušením povinností stanovených právnické nebo podnikající fyzické osobě, která hodlá v rámci podnikatelské činnosti prodávat lihoviny uvedené do volného daňového oběhu za cenu nižší, než je cena odpovídající výši součtu částky daně a jí odpovídající částky DPH.

K odst. 1

2. V ustanovení § 79a je stanovena oznamovací povinnost výše uvedené osoby ve vztahu k prodeji lihovin uvedených do volného daňového oběhu za výše uvedenou cenu. Každý takový prodej je tato osoba povinna oznámit správci daně 15 dnů jeho před zahájením. Náležitosti oznámení jsou stanoveny § 79a odst. 2.

3. Nesplnění této povinnosti, a to neučinění oznámení vůbec nebo nedodržení zákonem stanovené lhůty, je jiným správním deliktem. Jiným správním deliktem je také jednání spočívající v oznámení, které však neobsahuje všechny zákonem stanovené náležitosti. Pro odpovědnost za jiný správní delikt v tomto případě postačí neuvedení jedné ze zákonem stanovených náležitostí.

4. Pachatelem zde upravených jiných správních deliktů může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která hodlá v rámci podnikatelské činnosti prodávat lihoviny uvedené do volného daňového oběhu za cenu nižší než je součet částek spotřební daně a DPH.

K odst. 2

5. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 79a – oznamování prodeje lihovin

Související předpisy:

zákon o DPH

Díl 4 – Správní delikty na úseku správy daně z piva

§ 135zc

zrušen

Díl 5 – Správní delikty na úseku správy daně z vína a meziproduktů

§ 135zd a 135ze

zrušeny

Díl 6 – Správní delikty na úseku správy daně z tabákových výrobků

§ 135zf

Správní delikt proti ceně pro konečného spotřebitele

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že uvede do volného daňového oběhu cigarety s tabákovou nálepkou s uvedenou cenou pro konečného spotřebitele v jiném období, než pro které byla tato cena stanovena.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 1 000 000 Kč.

K § 135zf

1. Cenou pro konečného spotřebitele se podle § 103 rozumí cena, která je stanovena cenovým rozhodnutím podle zákona o cenách jako cena pro konečného spotřebitele jednotkového balení (§ 107) určeného k přímé spotřebě a jež musí být uvedena na tabákové nálepce. Tato cena obsahuje i DPH. Pro cigarety se stejným obchodním názvem a o stejném počtu kusů v jednotkovém balení musí být stanovena stejná cena pro konečného spotřebitele.

K odst. 1

2. V § 103 odst. 8 je stanovena povinnost uvádět do volného daňového oběhu cigarety pouze s tabákovou nálepkou s uvedenou cenou pro konečného spotřebitele platnou od data účinnosti cenového rozhodnutí do posledního dne účinnosti tohoto cenového rozhodnutí.

3. Porušení této povinnosti, tedy uvádění cigaret do volného daňového oběhu s tabákovou nálepkou s cenou pro konečného spotřebitele stanovenou cenovým rozhodnutím, které dosud nenabylo účinnosti nebo které již účinnosti pozbylo, je jiným správním deliktem. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která má povinnost značit tabákovými nálepkami. Těmito osobami podle § 114 odst. 3 jsou výrobce, oprávněný příjemce, dovozce tabákových výrobků nebo dodavatel se sídlem mimo daňové území České republiky.

K odst. 2

4. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 107 – jednotkové balení, § 114 – značení tabákovými nálepkami

Související předpisy:

zákon o cenách

§ 135zg

Správní delikty proti jednotkovému balení

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že uvede do volného daňového oběhu, doveze nebo dopraví na daňové území České republiky z jiného členského státu

a) tabákové výrobky, které nejsou v uzavřeném jednotkovém balení, nebo

b) jednotkové balení s tabákovými výrobky, které nepodléhají stejné sazbě daně.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že prodá tabákové výrobky jinak než v uzavřeném jednotkovém balení s neporušenou tabákovou nálepkou.

(3) Za správní delikt se uloží pokuta

a) do 2 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 1, nebo

b) od 50 000 Kč do 2 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 2.

K § 135zg

1. Podle § 107 musí být tabákové výrobky na daňovém území České republiky uváděny do volného daňového oběhu, na toto území dováženy nebo dopravovány z jiného členského státu v uzavřeném jednotkovém balení, které je určeno pro osobní spotřebu. Výjimku z této povinnosti představují tabákové výrobky, které jsou dovezeny nebo dopraveny na daňové území České republiky pro osobní spotřebu, nebo jsou dopravovány v režimu podmíněného osvobození od daně s následným umístěním v daňovém skladu, nebo jsou osvobozeny od daně podle § 105.

2. Jednotkové balení smí obsahovat pouze tabákové výrobky, které podléhají stejné sazbě daně stanovené § 104 (§ 107 odst. 5).

3. V ustanovení § 107 odst. 6 je stanovena povinnost prodávat konečnému spotřebiteli tabákové výrobky pouze v uzavřeném jednotkovém balení s neporušenou tabákovou nálepkou. Výjimkou z této povinnosti jsou doutníky a cigarillos, u kterých je povolen kusový prodej.

K odst. 1

4. Porušení povinnosti uvádět do volného daňového oběhu, dovážet nebo dopravovat tabákové výrobky, které nejsou v uzavřeném jednotkovém balení, nejedná-li se o zákonem stanovenou výjimku z této povinnosti, je jiným správním deliktem.

5. Porušení povinnosti uvádět do volného daňového oběhu, dovážet nebo dopravovat z jiného členského státu jednotková balení s tabákovými výrobky podléhajícími stejné sazbě daně, je jiným správním deliktem.

6. Pachatelem v obou případech může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je výrobcem tabákových výrobků (provozovatelem daňového skladu), oprávněným příjemcem nebo osobou odebírající tabákové výrobky z jiného členského státu pro účely podnikání nebo dovozcem.

K odst. 2

7. Porušení povinnosti prodávat tabákové výrobky – cigarety a tabák ke kouření – pouze v uzavřeném jednotkovém balení s neporušenou tabákovou nálepkou, je jiným správním deliktem. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která prodává konečnému spotřebiteli tabákové výrobky.

K odst. 3

8. Výše pokut za uvedené jiné správní delikty jsou stanoveny pouze horní hranicí s tím, že za jiné správní delikty podle odst. 1 je stanovena vyšší horní hranice pokuty do 2 000 000 Kč, zatímco za jiný správní delikt podle odst. 2 je dolní hranice stanovena na 50 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 104 – sazby a výpočet daně z tabákových výrobků, § 105 – osvobození od daně z tabákových výrobků, § 107 – jednotkové balení

§ 135zh

Správní delikt proti oznamovací povinnosti při dovozu tabákových výrobků

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako dovozce, který hodlá dovážet tabákové výrobky v rámci podnikatelské činnosti, dopustí správního deliktu tím, že ve stanovené lhůtě písemně neohlásí správci daně první dovoz tabákových výrobků.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 2 000 000 Kč.

K § 135zh

K odst. 1

1. V § 108 odst. 1 je stanovena povinnost dovozci, který hodlá dovážet v rámci podnikatelské činnosti tabákové výrobky, písemně ohlásit tuto skutečnost správci daně. Pro splnění oznamovací povinnosti je stanovena lhůta nejpozději 3 týdnů před uskutečněním prvního dovozu. Jedná-li se o dovozce se sídlem nebo trvalým pobytem mimo daňové území České republiky, je správcem daně, kterému má být dovoz ohlášen, pověřený správce daně (§ 103 odst. 2). Náležitosti ohlášení jsou uvedeny v § 108 odst. 2.

2. Nesplnění zákonem stanovené oznamovací povinnosti ve stanovené lhůtě je jiným správním deliktem. K naplnění znaků skutkové podstaty postačí nedodržení stanovené lhůty nebo nedodržení stanovené formy ohlášení. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je dovozcem vybraných výrobků [§ 3 písm. b)].

K odst. 2

3. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 3 – vymezení pojmů, § 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 108 – dovoz tabákových výrobků v rámci podnikatelské činnosti

§ 135zi

Správní delikty proti zákazu prodeje za cenu jinou než cenu pro konečného spotřebitele

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako prodejce dopustí správního deliktu tím, že

a) prodá konečnému spotřebiteli cigarety za cenu nižší nebo vyšší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce,

b) při prodeji cigaret konečnému spotřebiteli poskytne slevu z ceny pro konečného spotřebitele.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že

a) prodá konečnému spotřebiteli cigarety, ke kterým je přidán nebo přibalen jiný předmět, za celkovou cenu odlišnou od ceny pro konečného spotřebitele uvedené na tabákové nálepce, nebo

b) váže prodej cigaret konečnému spotřebiteli na prodej jiných předmětů.

(3) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako konečný spotřebitel dopustí správního deliktu tím, že

a) spotřebuje cigarety zakoupené za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele, nebo

b) nakoupí cigarety za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce.

(4) Za správní delikt se uloží pokuta do

a) 2 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 1 nebo 2, nebo

b) 100 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 3.

K § 135zi

1. Skutkové podstaty zde uvedených jiných správních deliktů jsou porušeními zákazů stanovených při prodeji a nákupu cigaret určených pro konečného spotřebitele.

K odst. 1

2. V ustanovení § 110 je vymezen zákaz prodávat konečnému spotřebiteli cigarety za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce. Výjimkou z tohoto zákazu je zákonem povolený prodej cigaret za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce v nezbytně nutných případech, jako je vyprodávání zásob v případě prohlášení konkursu, ukončení výroby, prodeje nebo ukončení podnikatelské činnosti nebo exekuce, a to se souhlasem pověřeného správce daně (§ 103 odst. 2).

3. Ustanovení § 112 obsahuje zákaz prodávat konečnému spotřebiteli cigarety za cenu vyšší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce. Porušení výše uvedených zákazů je jiným správním deliktem, přičemž v případě porušení zákazu podle § 112 vzniká prodejci navíc povinnost přiznat a zaplatit daň z tabákových výrobků.

4. V ustanovení § 110 odst. 2 je definován zákaz poskytnutí slevy z ceny pro konečného spotřebitele uvedené na tabákové nálepce, a to včetně slevy poskytované na základě odbytu. Porušení zákazu poskytnutí slevy z ceny pro konečného spotřebitele je jiným správním deliktem.

5. Pachatelem může být každá právnická nebo podnikající fyzická osoba, která prodává cigarety konečnému spotřebiteli.

K odst. 2

6. V ustanovení § 110 odst. 3 je vymezen jednak zákaz prodávat cigarety za cenu odlišnou, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce v případě, že je k cigaretám přidán nebo přibalen jiný předmět, jednak zákaz vázat prodej cigaret na prodej jiných předmětů.

7. Porušení každého z uvedených zákazů je jiným správním deliktem. Pachatelem může být každá právnická nebo podnikající fyzická osoba, která prodává cigarety konečnému spotřebiteli.

K odst. 3

8. Ustanovení § 111a obsahuje zákaz nakupovat cigarety za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce. Výjimku z tohoto zákazu představuje možnost snížení ceny pro konečného spotřebitele, a to v nezbytně nutných případech, jako je vyprodávání zásob v případě prohlášení konkursu, ukončení výroby, prodeje nebo ukončení podnikatelské činnosti nebo exekuce.

9. Porušení zákazu nákupu cigaret za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele, uvedená na tabákové nálepce, je jiným správním deliktem. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která jako konečný spotřebitel nakoupí cigarety za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce.

10. Jako jiný správní delikt je v případě právnické nebo podnikající fyzické osoby-konečného spotřebitele postihováno rovněž spotřebování cigaret nakoupených za cenu nižší, než je cena pro konečného spotřebitele uvedená na tabákové nálepce.

K odst. 4

11. Výše pokut za uvedené jiné správní delikty jsou stanoveny pouze horní hranicí s tím, že za jiné správní delikty podle odst. 1 nebo 2 je stanovena vyšší horní hranice pokuty do 2 000 000 Kč, zatímco za jiný správní delikt podle odst. 3 je horní hranice nižší, a to do 100 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 103 – cena pro konečného spotřebitele, § 110 – zákaz prodeje za cenu nižší než cena pro konečného spotřebitele, § 111 – snížení ceny pro konečného spotřebitele, § 112 – zákaz prodeje za cenu vyšší než cena pro konečného spotřebitele

§ 135zj

Správní delikt proti předmětu výhry v loterii a jiné podobné hře

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že učiní tabákové výrobky předmětem výhry v loterii nebo jiné podobné hře.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 2 000 000 Kč.

K § 135zj

K odst. 1

1. V ustanovení § 113 je definován zákaz, aby tabákové výrobky byly výhrou v loterii nebo podobné sázkové hře. Porušení stanoveného zákazu je jiným správním deliktem. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která provozuje loterii nebo podobnou sázkovou hru.

K odst. 2

2. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 101 – předmět daně z tabákových výrobků, § 113 – zvláštní ustanovení

Související předpisy:

zákon č. 202/1990 Sb., o loteriích a jiných podobných hrách

§ 135zk

Správní delikty proti značení tabákovými nálepkami

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že

a) umožní skladování nebo prodej neznačených tabákových výrobků na daňovém území České republiky, nebo

b) neznačí tabákové výrobky tabákovými nálepkami podle § 114.

(2) Za správní delikt se uloží pokuta

a) od 50 000 Kč do 10 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 1 písm. a),

b) do 50 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 1 písm. b).

K § 135zk

K odst. 1

1. Ustanovení § 114 odst. 2 stanoví, že tabákové výrobky vyrobené na daňovém území České republiky, na daňové území České republiky dovezené nebo dopravené z jiného členského státu musí být značeny tabákovou nálepkou. Výjimka z povinnosti značení tabákových výrobků dopravených z jiného členského státu se týká těch tabákových výrobků, které jsou dopravovány v režimu podmíněného osvobození do daně a následně umístěny v daňovém skladu. Tabákovou nálepkou nemusí být značeny tabákové výrobky, pokud jsou osvobozeny od daně (§ 11 odst. 1 nebo § 105), nebo pokud jsou dovezeny nebo dopraveny na daňové území České republiky pro osobní spotřebu (§ 32 odst. 4).

2. Zákaz značit tabákovou nálepkou platí u tabákových výrobků, které jsou určeny pro vývoz nebo pro dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně do jiného členského státu. Podle § 116 odst. 2 věty druhé musí být tabákové nálepky použity v okamžiku, kdy vzniká povinnost daň přiznat a zaplatit, tj. při uvedení vybraných výrobků do volného daňového oběhu. U tabákových výrobků, které jsou na daňové území České republiky dováženy nebo dopravovány z jiného členského státu, platí, že musí být do volného daňového oběhu uvedeny značené platnou tabákovou nálepkou (§ 116 odst. 3), pokud nejsou umístěny v daňovém skladu, nebo pokud nejsou dováženy nebo dopravovány pro osobní spotřebu (§ 114 odst. 7).

K odst. 1 písm. a)

3. Jiným správním deliktem podle tohoto ustanovení je jednání spočívající v umožnění skladování nebo prodeje neznačených tabákových výrobků, které na daňovém území České republiky musí být povinně značeny tabákovou nálepkou, protože se na ně nevztahuje žádná z výjimek nebo žádný ze zákazů, pro které by této povinnosti nepodléhaly.

4. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která výše uvedené skladování nebo prodej neznačených tabákových výrobků na daňovém území České republiky umožní.

K odst. 1 písm. b)

5. Povinnost značit tabákovými nálepkami podle § 114 odst. 3 má výrobce (provozovatel daňového skladu), oprávněný příjemce nebo dovozce tabákových výrobků nebo dodavatel se sídlem mimo daňové území České republiky. Tabákové výrobky lze značit tabákovými nálepkami pouze v daňovém skladu, nebo mimo daňové území České republiky (§ 116 odst. 3).

6. Porušení povinnosti značit tabákovou nálepkou tabákové výrobky, pro které je tato povinnost stanovena (§ 114 odst. 2) je jiným správním deliktem. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, které je tato povinnost zákonem stanovena, a tou je výrobce tabákových výrobků (provozovatel daňového skladu), oprávněný příjemce nebo dovozce tabákových výrobků nebo dodavatel se sídlem mimo daňové území České republiky.

K odst. 2

7. Pro jiný správní delikt podle odst. 1 písm. a) je stanovena dolní hranice pokuty, kterou je možno uložit, a to 50 000 Kč. Pro jiný správní delikt podle odst. 1 písm. b) je výše pokuty stanovena pouze horní hranicí 50 000 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 11 – osvobození od daně, § 105 – osvobození od daně z tabákových výrobků, § 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně

Související předpisy:

vyhláška č. 467/2003 Sb.

§ 135zl

Správní delikty proti značení a použití tabákových nálepek

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že

a) použije ke značení tabákových výrobků tabákové nálepky, na kterých jsou vytištěny údaje neodpovídající skutečnému obsahu jednotkového balení, na kterém je tabáková nálepka umístěna,

b) značí tabákové výrobky tabákovými nálepkami na jiném místě daňového území České republiky než v daňovém skladu, nebo

c) řádně nepoužije tabákovou nálepku.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 5 000 000 Kč.

K § 135zl

K odst. 1

1. Ustanovení § 114 odst. 2 stanoví, že tabákové výrobky vyrobené na daňovém území České republiky, na daňové území České republiky dovezené nebo dopravené z jiného členského státu musí být značeny tabákovou nálepkou (pokud se nejedná o výjimky stanovené přímo § 114 odst. 2, 6 a 7).

K odst. 1 písm. a)

2. Vzor a rozměry tabákové nálepky a způsob jejího používání včetně inventarizace a evidence jsou stanoveny vyhláškou č. 467/2003 Sb.

3. Údaje o skutečném obsahu jednotkového balení (počet kusů v jednotkovém balení určeném pro přímou spotřebu) jsou uvedeny na tabákové nálepce (§ 2 odst. 1 vyhlášky č. 467/2003 Sb.). Spáchání jiného správního deliktu podle tohoto ustanovení tak přichází v úvahu při záměně odebraných tabákových nálepek určených pro různá jednotková balení tabákových výrobků.

4. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která má povinnost značit tabákové výrobky tabákovými nálepkami, a to výrobce tabákových výrobků (provozovatel daňového skladu), oprávněný příjemce nebo dovozce tabákových výrobků nebo dodavatel se sídlem mimo daňové území České republiky.

K odst. 1 písm. b)

5. Ustanovení § 116 odst. 3 říká, že tabákové výrobky lze značit tabákovými nálepkami pouze v daňovém skladu, nebo mimo daňové území České republiky. To znamená, že na daňovém území České republiky mohou být tabákové výrobky značeny tabákovou nálepkou výhradně v daňovém skladu. Porušení této povinnosti je jiným správním deliktem.

6. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která má povinnost značit tabákové výrobky tabákovými nálepkami, a to výrobce tabákových výrobků (provozovatel daňového skladu), oprávněný příjemce nebo dovozce tabákových výrobků nebo dodavatel se sídlem mimo daňové území České republiky.

K odst. 1 písm. c)

7. V ustanovení 116 odst. 4 je definováno, co se rozumí použitím tabákové nálepky. Je jím umístění tabákové nálepky na jednotkovém balení a pod průhledný přebal, pokud se tento používá, tak, aby při otevření jednotkového balení došlo k jejímu poškození. Použití tabákové nálepky jiným způsobem, než je stanoveno § 116 odst. 4, je jiným správním deliktem.

8. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která má povinnost značit tabákové výrobky tabákovými nálepkami, a to výrobce tabákových výrobků (provozovatel daňového skladu), oprávněný příjemce nebo dovozce tabákových výrobků nebo dodavatel se sídlem mimo daňové území České republiky.

K odst. 2

9. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 116 – daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně

Související předpisy:

vyhláška č. 467/2003 Sb.

§ 135zm

Správní delikt proti objednání, odběru a distribuci tabákových nálepek

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako odběratel dopustí správního deliktu tím, že tabákové nálepky prodá nebo bezúplatně předá.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 5 000 000 Kč.

K § 135zm

K odst. 1

1. Ustanovení § 118 odst. 9 obsahuje zákaz odběrateli tabákových nálepek obdržené tabákové nálepky prodat nebo jakýmkoli způsobem bezúplatně předat jiným fyzickým nebo právnickým osobám s výjimkou pověřeného správce daně. S ohledem na to, že tabákové výrobky, které podléhají povinnosti značení (§ 114 odst. 2), mohou být značeny tabákovou nálepkou pouze v daňovém skladu, nebo mimo daňové území České republiky, nevztahuje se výše uvedený zákaz na předání tabákových nálepek výrobcům nebo dodavatelům tabákových výrobků v jiném členském státě nebo ve třetí zemi.

2. Porušení zákazu prodeje nebo bezúplatného předání tabákových nálepek mimo zákonem stanovené případy je jiným správním deliktem. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je odběratelem tabákových nálepek od pověřeného správce daně. Odběratelem ve smyslu zákona se rozumí výrobce, oprávněný příjemce, dovozce nebo osoba pověřená k odběru tabákových nálepek (§ 118 odst. 3).

K odst. 2

3. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 114 – značení tabákovými nálepkami, § 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek

§ 135zn

Správní delikty proti evidenci a inventuře tabákových nálepek

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako odběratel dopustí správního deliktu tím, že

a) nevede evidenci odebraných, použitých nebo vrácených tabákových nálepek,

b) po stanovenou dobu neuchovává evidenci odebraných, použitých nebo vrácených tabákových nálepek nebo doklady, na jejichž základě byly zápisy v této evidenci provedeny,

c) neprovede inventuru tabákových nálepek za daný kalendářní rok, nebo

d) ve stanovené lhůtě neoznámí pověřenému správci daně výsledek inventury tabákových nálepek za předchozí kalendářní rok.

(2) Za správní delikt se uloží pokuta do

a) 2 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 1 písm. a) a b), nebo

b) 1 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 1 písm. c) a d).

K § 135zn

1. Skutkové podstaty jiných správních deliktů jsou odrazem právní úpravy povinností odběratele tabákových nálepek ve vztahu k vedení jejich evidence a provádění inventury tabákových nálepek.

K odst. 1

2. V ustanovení § 121 odst. 1 je odběrateli tabákových nálepek stanovena povinnost vést evidenci odebraných, použitých a vrácených tabákových nálepek, dále pak povinnost po dobu 10 let uchovávat evidenci a doklady, na jejichž základě byly zápisy v evidenci provedeny.

3. V ustanovení § 121 odst. 2 je odběrateli tabákových nálepek stanovena povinnost provést inventuru tabákových nálepek za každý kalendářní rok. Výsledky inventury tabákových nálepek za uplynulý kalendářní rok je odběratel povinen oznámit pověřenému správci daně nejpozději do 31. ledna každého kalendářního roku.

4. Porušení každé z uvedených povinností je jiným správním deliktem. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je odběratelem tabákových nálepek od pověřeného správce daně. Odběratelem ve smyslu zákona se rozumí výrobce, oprávněný příjemce, dovozce nebo osoba pověřená k odběru tabákových nálepek (§ 118 odst. 3).

K odst. 2

5. Výše pokut za uvedené jiné správní delikty jsou stanoveny pouze horní hranicí s tím, že za jiné správní delikty podle odst. 1 písm. a) a b) je stanovena vyšší horní hranice pokuty do 2 000 000 Kč, zatímco za jiné správní delikty podle odst. 1 písm. c) a d) je horní hranice nižší, a to do 1 000 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 121 – evidence a inventura tabákových nálepek

§ 135zo

Správní delikty proti vracení tabákových nálepek

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako odběratel dopustí správního deliktu tím, že

a) nevrátí ve stanovené lhůtě pověřenému správci daně nepoužité tabákové nálepky starého vzoru, nebo

b) v případě ukončení své činnosti nevrátí ve stanovené lhůtě pověřenému správci daně nepoužité tabákové nálepky.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 1 000 000 Kč.

K § 135zo

1. Skutkové podstaty jiných správních deliktů jsou odrazem právní úpravy povinností odběratele tabákových nálepek ve vztahu k jejich vracení pověřenému správci daně.

K odst. 1

2. V ustanovení § 122 odst. 4 je odběrateli tabákových nálepek předepsána povinnost vrátit pověřenému správci daně tabákové nálepky starého vzoru, pokud Ministerstvo financí České republiky vydalo vyhlášku, kterou se změní vzor tabákové nálepky. Lhůta pro vrácení tabákových nálepek starého vzoru je stanovena v délce nejpozději do 30 dnů ode dne nabytí účinnosti vyhlášky.

3. V ustanovení § 122 odst. 6 je odběrateli tabákových nálepek stanovena povinnost vrátit pověřenému správci daně nepoužité tabákové nálepky, a to včetně tabákových nálepek poškozených nebo znečištěných (§ 122 odst. 1) v případě ukončení jeho činnosti, ke které se odebírání tabákových nálepek vztahuje. Lhůta pro vrácení tabákových nálepek je v tomto případě stanovena jako bezodkladně.

4. Nesplnění každé z výše uvedených povinností je jiným správním deliktem, přičemž k naplnění znaků skutkové podstaty dojde buď úplným opomenutím stanovené povinnosti, nebo jejím splněním po stanovené lhůtě. V případě skutkové podstaty podle písm. b) může být problematickým prokazování nedodržení stanovené lhůty „bezodkladně“.

5. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je odběratelem tabákových nálepek od pověřeného správce daně. Odběratelem ve smyslu zákona se rozumí výrobce, oprávněný příjemce, dovozce nebo osoba pověřená k odběru tabákových nálepek (§ 118 odst. 3).

K odst. 2

6. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 118 – objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek, § 122 – vracení tabákových nálepek

§ 135zp

zrušen

Díl 7 – Správní delikty na úseku omezení prodeje lihovin a tabákových výrobků

§ 135zq

Správní delikty proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že poruší zákaz prodeje lihovin nebo zákaz prodeje tabákových výrobků podle § 133.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 1 000 000 Kč.

K § 135zq

1. Ustanovení § 133 obsahuje zákaz prodeje lihovin a tabákových výrobků a zároveň upravuje výjimky z tohoto zákazu. Lihoviny a tabákové výrobky je především zakázáno prodávat na stáncích, s výjimkou stánků s občerstvením [§ 132 písm. c)], kde je možno tabákové výrobky a lihoviny prodávat jako doplňkový sortiment, nebo stánků s prodejem denního a periodického tisku [§ 132 písm. b)], kde je možno jako doplňkový sortiment prodávat tabákové výrobky.

2. Dále je zakázáno prodávat lihoviny a tabákové výrobky na tržištích (tržnicích) nebo místech, která nesplňují technické požadavky na územně-technické, účelové a stavebně-technické řešení staveb a která nejsou zkolaudována k prodeji zboží nebo poskytování hostinských služeb. Výjimku z tohoto zákazu představuje prodej lihovin a tabákových výrobků v pojízdných prodejnách v místech, kde není zajišťován prodej zboží v prodejnách, která splňují technické požadavky na územně-technické, účelové a stavebně-technické řešení staveb a která jsou za příslušným účelem zkolaudována.

K odst. 1

3. Jiného správního deliktu se tedy dopustí kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která na místech, kde je to zákonem zakázáno, a nejedná se o žádnou z výjimek stanovených v § 133 odst. 2 a 3, prodává lihoviny nebo tabákové výrobky. Pro naplnění znaků skutkové podstaty nemusí dojít k prodeji obojího současně.

4. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která prodává lihoviny a tabákové výrobky na místech, kde je to zákonem zakázáno.

K odst. 2

5. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 132 – vymezení pojmů, § 133 – zákaz prodeje

§ 135zr

Správní delikty proti oznamovací povinnosti při prodeji lihovin na veřejnosti přístupných akcích

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba, která prodává lihoviny na veřejnosti přístupných sportovních a kulturních podnicích, včetně tanečních zábav a diskoték, dopustí správního deliktu tím, že

a) o této činnosti ve stanovené lhůtě písemně neinformuje správce daně, v jehož územní působnosti se bude prodej uskutečňovat, nebo

b) písemná informace o této činnosti neobsahuje údaje o

1. 1. osobě, která lihoviny prodává,

2. 2. časovém vymezení prodeje lihovin,

3. 3. druhu prodávaných lihovin, nebo

4. 4. množství prodávaných lihovin.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta do 1 000 000 Kč.

K § 135zr

1. Možnost prodávat lihoviny, a to i rozlévané, na veřejnosti přístupných sportovních a kulturních podnicích, včetně tanečních zábav a diskoték, představuje další výjimku ze zákazu prodeje lihovin stanoveného § 133 (pokud tomu nebrání například samo obecní zřízení). Tato výjimka ze zákazu prodeje lihovin však podléhá tzv. oznamovací povinnosti podle § 133 odst. 5 ze strany osoby, která může podle tohoto ustanovení lihoviny prodávat.

2. Pokud jde o formu oznámení, musí být písemné a musí být nejpozději 3 pracovní dny před konáním podniku doručeno správci daně, v jehož územní působnosti se bude prodej uskutečňovat (§ 6 odst. 2 zákona o Celní správě ve znění zákona č. 407/2012 Sb.). Náležitosti oznámení jsou stanoveny také v § 133 odst. 5, a to údaje o osobě, která lihoviny prodává, časové vymezení prodeje lihovin a údaje o druhu a množství prodávaných lihovin.

K odst. 1

3. Nesplnění zákonem stanovené oznamovací povinnosti je jiným správním deliktem. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která prodává lihoviny podle § 133 odst. 4, aniž o tomto učinila ve stanovené lhůtě písemné oznámení nebo takové oznámení sice učinila, to však neobsahuje všechny zákonem stanovené náležitosti. K odpovědnosti za jiný správní delikt postačí neuvedení jedné ze zákonem stanovených náležitostí.

K odst. 2

4. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 133 – zákaz prodeje

Související předpisy:

zákon o Celní správě ve znění zákona č. 407/2012 Sb., – obecní zřízení

Díl 8 – Správní delikty na úseku značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Oddíl 1 – Správní delikty proti povinnostem při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 135zs

[Správní delikty provozovatele daňového skladu, příjemce nebo dovozce minerálních olejů a výrobce nebo uživatele směsi značkovací látky a barviva při nakládání s minerálními oleji podléhajícími povinnosti jejich značkování a barvení a při nakládání se značkovací látkou a barvivem]

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako provozovatel daňového skladu dopustí správního deliktu tím, že do volného daňového oběhu uvede neznačkované nebo nebarvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako příjemce nebo dovozce minerálních olejů uvedených v § 134b odst. 1 dopustí správního deliktu tím, že nezajistí značkování nebo barvení těchto olejů před jejich vstupem na daňové území České republiky.

(3) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako výrobce nebo uživatel směsi značkovací látky a barviva se sídlem na daňovém území České republiky dopustí správního deliktu tím, že nevede evidenci značkovací látky a barviva.

(4) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako provozovatel daňového skladu, příjemce nebo dovozce s povinností značkovat nebo barvit minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1, nebo s povinností takové značkování nebo barvení zajistit, dopustí správního deliktu tím, že na žádost správce daně nebo příslušného orgánu nepředloží certifikát.

(5) Za správní delikt podle odstavců 1 až 4 se uloží pokuta od 50 000 Kč do 50 000 000 Kč.

K § 135zs

1. Skutkové podstaty jiných správních deliktů jsou odrazem právní úpravy povinností a zákazů při značkování a barvení vybraných minerálních olejů.

K odst. 1

2. V ustanovení § 134e odst. 1 je provozovateli daňového skladu dána povinnost značkovat a barvit minerální oleje, které podléhají povinnosti značkování a barvení (§ 134b odst. 1), před jejich uvedením do volného daňového oběhu. Uvedení minerálních olejů, které podléhají povinnosti značkování a barvení (§ 134b odst. 1), do volného daňového oběhu jako neznačkované a nebarvené, je jiným správním deliktem, přičemž k naplnění znaků skutkové podstaty postačí jednorázové porušení stanovené povinnosti (viz použití vidu dokonavého „uvede“). Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je provozovatelem daňového skladu.

K odst. 2

3. Ustanovení § 134e odst. 2 přikazuje příjemci (při dopravě z jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu) nebo dovozci (při dovozu ze třetí země) minerálních olejů, které podléhají povinnosti značkování a barvení (§ 134b odst. 1), zajistit jejich značkování a barvení před vstupem na daňové území České republiky. Nesplnění této povinnosti je jiným správním deliktem. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která přijímá (dopravuje minerální oleje podléhající povinnosti značkování a barvení z jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu), nebo dovozce těchto minerálních olejů ze třetí země.

K odst. 3

4. V ustanovení § 134e odst. 3 je výrobci a uživateli značkovací látky a barviva se sídlem na daňovém území České republiky stanovena povinnost vést evidenci značkovací látky a barviva podle vyhlášky č. 61/2007 Sb. Způsob vedení evidence je upraven v § 8 výše uvedené vyhlášky.

Poznámka: Podle § 429 obč. zák. se sídlo podnikatele určí adresou zapsanou ve veřejném rejstříku, a pokud se fyzická osoba jako podnikatel nezapisuje do veřejného rejstříku, je jeho sídlem místo, kde má hlavní obchodní závod, popřípadě kde má bydliště. Z tohoto důvodu se s nabytím účinnosti obč. zák. v komentovaném ustanovení již neuvádí „místo pobytu podnikající fyzické osoby“.

5. Nesplnění povinnosti vést evidenci značkovací látky a barviva způsobem stanoveným vyhláškou je jiným správním deliktem.

6. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je výrobcem nebo uživatelem směsi barviva a značkovače. Uživatelem směsi barviva a značkovače je primárně provozovatel daňového skladu, který je povinen značkovat a barvit minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 před jejich uvedením do volného daňového oběhu, dále příjemce a dovozce těchto minerálních olejů, kteří jsou povinni zajistit jejich značkování a barvení před vstupem na daňové území České republiky.

K odst. 4

7. Subjekty, které mají povinnost značkovat a barvit minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1, resp. povinnost zajistit jejich značkování a barvení před vstupem na daňové území České republiky, jsou podle § 134e odst. 4 povinny na žádost správce daně, orgánu Finanční správy České republiky nebo České obchodní inspekce předložit certifikát podle § 10 zákona o tech. požadavcích na výrobky. Jedná se o certifikát vydaný akreditovanou osobou, kterým se v případě minerálních olejů osvědčuje, že tyto minerální oleje obsahují příslušný druh značkovače a barviva a jejich minimální množství. Úprava je stanovena prováděcím předpisem (vyhláška č. 61/2007 Sb.).

8. Nepředložení výše uvedeného certifikátu je jiným správním deliktem. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je povinna značkovat a barvit minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1, resp. která má jejich značkování a barvení před vstupem na daňové území České republiky zajistit, tj. provozovatel daňového skladu, příjemce nebo dovozce.

K odst. 5

9. Na rozdíl od většiny jiných správních deliktů, upravených v této části zákona, je pro jiné správní delikty podle odst. 1 až 4 tohoto ustanovení stanovena dolní hranice pokuty, a to 50 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134e a 134f – povinnosti a zákazy při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Související předpisy:

vyhláška č. 61/2007 Sb., – zákon o tech. požadavcích na výrobky

§ 135zt

[Správní delikty proti nabývání, výrobě, skladování a dopravě minerálních olejů podléhajících povinnosti jejich značkování a barvení a těch, které značkovány a barveny být nesmějí]

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba, která nakoupí nebo jinak nabude neznačkované nebo nebarvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 s úmyslem dopravit je do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně či ve volném daňovém oběhu nebo je vyvézt do třetí země, dopustí správního deliktu tím, že v případě neuskutečnění dopravy nebo vývozu ve stanovené lhůtě nezajistí jejich značkování nebo barvení.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba, která vyrábí, zpracovává, dopravuje, skladuje, nakupuje nebo jinak nabývá, prodává nebo spotřebovává v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134b, dopustí správního deliktu tím, že

a) vykonává tyto činnosti, jejichž předmětem jsou oleje v jednotkovém balení nad 20 litrů, bez živnostenského oprávnění, nebo

b) nevede nebo neuchovává stanoveným způsobem evidenci o druzích a množství těchto olejů nebo evidenci o uvedených způsobech nakládání s nimi.

(3) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba, která vyrábí, zpracovává nebo prodává minerální oleje, jež nesmějí být podle § 134b odst. 2 písm. e) značkovány a barveny, způsobem uvedeným v § 134e odst. 6, dopustí správního deliktu tím, že

a) v průvodní technické dokumentaci nebo v dokladech výslovně neuvede, že tyto oleje nesmějí být použity pro pohon motorů,

b) nemá v evidenci o koupi a prodeji těchto olejů prohlášení kupujícího podle § 134e odst. 8 písm. b), nebo

c) neuchovává technickou dokumentaci nebo doklady k těmto olejům po stanovenou dobu.

(4) Za správní delikt podle odstavců 1 až 3 se uloží pokuta od 50 000 Kč do 50 000 000 Kč.

K § 135zt

K odst. 1

1. V ustanovení § 134e odst. 5 je právnické nebo fyzické osobě, která nakoupí nebo jinak nabude neznačkované a nebarvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 s úmyslem dopravit je do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu nebo je vyvézt do třetí země, stanovena povinnost bezodkladně zajistit značkování a barvení těchto olejů, jestliže se doprava nebo vývoz neuskuteční. V případě minerálních olejů uvedených do volného daňového oběhu přichází v úvahu značkování a barvení pouze v daňovém skladu (§ 134c odst. 2).

2. Jednání spočívající v nezajištění značkování a barvení minerálních olejů podle § 134b odst. 1 bezodkladně poté, co se neuskutečnila plánovaná doprava do jiného členského státu nebo vývoz, je jiným správním deliktem. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která nakoupí nebo nabude minerální oleje podléhající povinnosti značkování a barvení podle § 134b odst. 1 s úmyslem je dopravit nebo vyvézt mimo daňové území České republiky.

K odst. 2

3. Ustanovení § 134e odst. 6 a 7 definují povinnosti právnické a fyzické osobě, která vyrábí, zpracovává, dopravuje, skladuje, nakupuje nebo jinak nabývá, prodává nebo spotřebovává v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134b.

K odst. 2 písm. a)

4. V ustanovení § 134e odst. 6 písm. a) je právnické a fyzické osobě, která vyrábí, zpracovává, dopravuje, skladuje, nakupuje nebo jinak nabývá, prodává nebo spotřebovává v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134b (nejedná-li se o jednotková balení do 20 litrů), stanovena povinnost tyto minerální oleje vyrábět, zpracovávat, dopravovat, skladovat, nakupovat nebo jinak nabývat, prodávat nebo spotřebovávat jen na základě živnostenského oprávnění pro tyto činnosti podle živnostenského zákona.

5. Podle živnostenského zákona ve znění účinném do 30. června 2008 je výroba, zpracování, nákup, prodej a skladování paliv a maziv vázanou živností (příloha č. 2, skupina 207 živnostenského zákona). Od 1. července 2008 je vázanou živností pouze výroba a zpracování paliv a maziv (příloha č. 2 živnostenského zákona). Nákup, prodej a skladování paliv a maziv je třeba zařadit do oboru činnosti náležejícího do živnosti volné, konkrétně do oboru velkoobchod a maloobchod. Dříve byl nákup, prodej a skladování paliv a maziv vázanou živností, tj. byla pro tyto činnosti zákonem předpokládána odbornost a praxe. Novelou byla tato živnost redukována a je-li nákup, prodej nebo skladování předmětem podnikání, jedná se o živnost volnou. Právnická nebo podnikající fyzická osoba, která vyrábí nebo zpracovává paliva a maziva (jako vázanou živnost) bude prokazovat vždy příslušné živnostenské oprávnění, jelikož pro tuto činnost je stanovena odborná způsobilost v příloze č. 2 živnostenského zákona.

6. Jednání spočívající ve vykonávání výše uvedených činností, jedná-li se o jednotková balení nad 20 litrů, bez odpovídajícího živnostenského oprávnění, je jiným správním deliktem. K naplnění znaků skutkové podstaty postačí vykonání jedné z výše uvedených činností bez živnostenského oprávnění. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která minerální oleje podléhající povinnosti značkování a barvení podle § 134b v jednotkovém balení nad 20 litrů, vyrábí, zpracovává, dopravuje, skladuje, nakupuje nebo jinak nabývá, prodává nebo spotřebovává, aniž by byla držitelem příslušného živnostenského oprávnění.

K odst. 2 písm. b)

7. V ustanovení § 134e odst. 7 je právnické a fyzické osobě, která vyrábí, zpracovává, dopravuje, skladuje, nakupuje nebo jinak nabývá, prodává nebo spotřebovává v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134b, dána povinnost vést a uchovávat evidenci o druzích a množství těchto olejů a o uvedených způsobech nakládání s nimi, a to způsobem stanoveným prováděcím právním předpisem.

8. Způsob vedení evidence o druzích, množství minerálních olejů uvedených v § 134b a o způsobech nakládání s nimi a způsob jejího uchovávání stanoví § 8 vyhlášky č. 61/2007 Sb. Jednání spočívající v nevedení evidence nebo v jejím nevedení stanoveným způsobem nebo v jejím neuchovávání stanoveným způsobem je jiným správním deliktem. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která vyrábí, zpracovává, dopravuje, skladuje, nakupuje nebo jinak nabývá, prodává nebo spotřebovává v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134b.

K odst. 3

9. V ustanovení § 134e odst. 8 jsou definovány povinnosti právnické a fyzické osobě, která vyrábí, zpracovává, nebo prodává v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje, které nesmějí být podle § 134b odst. 2 písm. f) značkovány a barveny, ve vztahu k průvodní technické dokumentaci, dokladům podle tohoto zákona a evidenci podle odst. 7.

K odst. 3 písm. a)

10. Ustanovení § 134e odst. 8 písm. a) obsahuje povinnost v průvodní technické dokumentaci a v dokladech podle tohoto zákona (§ 5 a 51) pro výše uvedené minerální oleje výslovně uvést, že nesmějí být použity pro pohon motorů.

11. Porušení povinnosti uvést skutečnost, že minerální oleje podle § 134b odst. 2 písm. f) nesmějí být použity pro pohon motorů, v dokladech a v dokumentaci, týkajících se těchto minerálních olejů, je jiným správním deliktem. K odpovědnosti za jiný správní delikt postačí jednorázové porušení stanovené povinnosti. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která vyrábí, zpracovává nebo prodává minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 písm. f).

K odst. 3 písm. b)

12. V ustanovení § 134e odst. 8 písm. b) je předepsána povinnost mít v evidenci o koupi a prodeji minerálních olejů podle § 134b odst. 2 písm. f) prohlášení kupujícího o tom, že kupující-odběratel splňuje podmínky § 134e odst. 10, že značkování a barvení těchto minerálních olejů je na závadu použití a tyto minerální oleje nebudou použity pro jiné účely, než pro které nesmějí být značkovány a barveny. Povinnost mít toto prohlášení se nevztahuje na prodeje uvedených minerálních olejů nepodnikající fyzické osobě v jednotkovém balení do 20 litrů.

13. Porušení povinnosti mít v evidenci o koupi a prodeji minerálních olejů podle § 134b odst. 2 písm. f) výše uvedené prohlášení kupujícího-odběratele je jiným správním deliktem. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která vyrábí, zpracovává nebo prodává minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 písm. f).

K odst. 3 písm. c)

14. Ustanovení § 134e odst. 8 písm. c) definuje povinnost uchovávat technickou dokumentaci a doklady k minerálním olejům podle § 134b odst. 2 písm. f) po dobu 10 let ode dne, kdy s nimi právnická nebo fyzická osoba začala nakládat v rámci podnikatelské činnosti. Porušení povinnosti uchovávat technickou dokumentaci a doklady po zákonem stanovenou dobu je jiným správním deliktem. Lhůta počíná běžet dnem, kdy uvedená osoba začala s minerálními oleji podle § 134b odst. 2 písm. f) nakládat v rámci podnikatelské činnosti.

15. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která vyrábí, zpracovává nebo prodává minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 písm. f).

K odst. 4

16. Tímto ustanovením je stanovena sankce za jiný správní delikt podle odst. 1 až 3 a je stanovena dolní a horní hranicí pokuty. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 5 – prokázání zdanění vybraných výrobků, § 51 – prokázání zdanění minerálních olejů, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134e a 134f – povinnosti a zákazy při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Související předpisy:

vyhláška č. 61/2007 Sb.

Oddíl 2 – Správní delikty proti zákazům při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 135zu

[Správní delikty proti nakládání s minerálními oleji, které ze zákona nesmějí být značkovány a barveny, a proti zákazům týkajícím se minerálních olejů, které podléhají povinnosti značkování a barvení]

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že

a) minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 značkuje a barví, nebo

b) značkované a barvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 nabízí k prodeji nebo používá pro pohon motorů.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1, které jsou

a) značkované a barvené, ředí, odstraňuje nebo jinak mění jejich značkování nebo barvení mimo daňový sklad s povolením ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů,

b) neznačkované a nebarvené, uvádí do volného daňového oběhu,

c) značkované a barvené, nabízí k prodeji nebo je používá pro pohon motorů, nebo

d) značkované a barvené, dopravuje nebo skladuje v nádobě, která je ve spojení s motorem, nebo je do takové nádoby stáčí.

(3) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 písm. d) a e) nabízí k prodeji nebo je používá pro jiné účely, než pro které tyto minerální oleje nesmějí být značkovány a barveny.

(4) Za správní delikt podle odstavce 1 až 3 se uloží pokuta do 10 000 000 Kč.

K § 135zu

1. Skutkové podstaty zde uvedených jiných správních deliktů jsou zrcadlovými ustanoveními zákazů stanovených tímto zákonem při značkování a barvení minerálních olejů uvedených v § 134b odst. 1. Značkovat a barvit minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 je povinen provozovatel daňového skladu před jejich uvedením do volného daňového oběhu. Na daňovém území České republiky se mohou minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 značkovat a barvit výhradně v daňovém skladu, který je vybaven dávkovacím a mísicím zařízením pro takové značkování a barvení.

2. Pokud se jedná o minerální oleje uvedené § 134b odst. 1, které mají být dovezeny nebo dopraveny na daňové území České republiky (nejedná-li se o dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně do daňového skladu), je jejich příjemce nebo dovozce povinen zajistit jejich značkování a barvení před vstupem na daňové území České republiky.

K odst. 1 písm. a)

3. V ustanovení § 134b odst. 2 jsou vyjmenovány skupiny minerálních olejů, které podle pravidel stanovených zákonem pro značkování a barvení nesmějí být značkovány a barveny. Jiným správním deliktem podle komentovaného ustanovení je pak jednání spočívající ve značkování a barvení vyjmenovaných skupin minerálních olejů. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která se dopustí některé z výše uvedených činností.

K odst. 1 písm. b)

4. Jiným správním deliktem podle tohoto ustanovení je jednání spočívající v nabízení k prodeji nebo v používání pro pohon motorů minerálních olejů vyjmenovaných v § 134b odst. 2, které zákon výslovně zakazuje značkovat a barvit podle stanovených pravidel pro značkování a barvení minerálních olejů. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která se dopustí některé z výše uvedených činností. K naplnění znaků skutkové podstaty postačí jednorázová činnost.

K odst. 2 písm. a)

5. V ustanovení § 134f písm. a) je definován zákaz ředit, odstraňovat nebo jinak měnit značkování a barvení minerálních olejů uvedených v § 134b odst. 1 mimo daňový sklad nacházející se na daňovém území České republiky, který má povolení podle § 134g. Jiným správním deliktem je jednání spočívající v ředění, odstraňování nebo změně značkování nebo barvení minerálních olejů uvedených v § 134b odst. 1 značkovaných a barvených podle tohoto zákona, a to mimo daňový sklad s povolením podle § 134g. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která není provozovatelem daňového skladu s povolením podle § 134g a která se dopustí některé z výše uvedených činností.

K odst. 2 písm. b)

6. Ustanovení § 134f písm. b) obsahuje zákaz uvádět do volného daňového oběhu neznačkované a nebarvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1. Porušení tohoto zákazu je jiným správním deliktem. Pachatelem jiného správního deliktu může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která uvádí do volného daňového oběhu minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1, tj. provozovatel daňového skladu, který má povinnost značkovat a barvit minerální oleje před jejich uvedením do volného daňového oběhu, nebo oprávněný příjemce, který má povinnost zajistit jejich značkování a barvení před jejich vstupem na daňové území České republiky.

7. Jelikož uvedením do volného daňového oběhu ve smyslu § 3 písm. l) se rozumí také každá, i protiprávní výroba vybraných výrobků mimo režim podmíněného osvobození od daně, a každý, i protiprávní dovoz vybraných výrobků mimo režim podmíněného osvobození od daně, může být pachatelem jiného správního deliktu rovněž každá právnická nebo podnikající fyzická osoba, která protiprávně mimo režim podmíněného osvobození od daně vyrábí nebo dováží minerální oleje, na které se vztahuje povinnost značkování a barvení.

K odst. 2 písm. c)

8. Podle ustanovení § 134f písm. c) je zakázáno nabízet k prodeji nebo používat značkované a barvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 pro pohon motorů s některými výjimkami (například stacionární motory a plynové turbíny určené pro výrobu elektrické a tepelné energie). Porušení tohoto zákazu je jiným správním deliktem. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která nabízí k prodeji nebo používá značkované a barvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 pro pohon motorů, přičemž se nejedná o výjimky uvedené v § 134f odst. 1 písm. c). K naplnění znaků jiného správního deliktu postačí buď samotné nabízení k prodeji, nebo použití uvedených minerálních olejů pro pohon motorů.

K odst. 2 písm. d)

9. Ustanovení § 134f písm. d) obsahuje zákaz dopravovat a skladovat značkované a barvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 v nádobě, která je ve spojení s motorem, nebo je do takové nádoby stáčet. Porušení tohoto zákazu je jiným správním deliktem, přičemž k odpovědnosti za jiný správní delikt postačí samo skladování, doprava nebo stáčení těchto minerálních olejů do nádoby, která je ve spojení s motorem. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která dopravuje nebo skladuje značkované a barvené minerální oleje v nádobě, která je ve spojení s motorem, nebo která je do takové nádoby stáčí.

K odst. 3

10. Podle § 134f písm. e) je zakázáno nabízet k prodeji nebo používat minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 písm. d) a e) pro jiné účely, než pro které tyto minerální oleje nesmějí být značkovány a barveny. To znamená, že minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 sice podléhají povinnosti značkování a barvení, avšak v určitých případech nebo pro určité účely použití zákon přímo jejich značkování a barvení zakazuje (§ 134b odst. 2).

11. Jiným správním deliktem je pak jednání spočívající v nabízení k prodeji nebo v použití neznačkovaného a nebarveného minerálního oleje pro takový účel, pro který by musel být značkován a barven. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která nabízí k prodeji nebo používá neznačkované a nebarvené minerální oleje uvedené v § 134b odst. 2 písm. d) a e) pro účely, které nejsou uvedeny v § 134b odst. 2 písm. d) a e), resp. tedy nejsou z povinnosti značkování a barvení vyňaty.

K odst. 4

12. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 3 – vymezení pojmů, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134e a 134f – povinnosti a zákazy při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Oddíl 3 – Další správní delikty na úseku značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 135zv

Správní delikt proti povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako provozovatel daňového skladu dopustí správního deliktu tím, že značkuje nebo barví minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 bez povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta od 10 000 Kč do 10 000 000 Kč.

K § 135zv

K odst. 1

1. V ustanovení § 134c odst. 2 je dána povinnost, že na daňovém území České republiky se mohou minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 značkovat a barvit výhradně v daňovém skladu podle § 19 odst. 2, který je vybaven dávkovacím a mísícím zařízením pro značkování a barvení těchto minerálních olejů. V návaznosti na tuto povinnost je provozovateli daňového skladu stanovena povinnost značkovat a barvit minerální oleje uvedené v § 134b odst. 1 na daňovém území České republiky pouze na základě povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů (§ 134g).

2. Značkování nebo barvení minerálních olejů podle § 134b odst. 1 bez povolení podle § 134g je jiným správním deliktem. Povolení vydávané provozovateli daňového skladu podle § 134g odst. 1 je vždy povolením ke značkování a barvení současně. Ke spáchání jiného správního deliktu však postačí, bude-li provedena i jen jedna z činností bez tohoto povolení („značkuje nebo barví“). Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoby, která je provozovatelem daňového skladu [§ 3 písm. h)].

K odst. 2

3. Na rozdíl od většiny jiných správních deliktů, upravených v této části zákona, je pro jiný správní delikt podle odst. 1 tohoto ustanovení stanovena dolní hranice pokuty, a to 10 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 3 – vymezení pojmů, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134c – zásady značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134g – základní ustanovení o povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 135zw

zrušen

Díl 9 – Správní delikty na úseku značkování některých dalších minerálních olejů

Oddíl 1 – Správní delikty proti povinnostem při značkování některých dalších minerálních olejů

§ 135zx

[Správní delikty výrobce a provozovatele daňového skladu, příjemce nebo dovozce minerálních olejů a výrobce nebo uživatele značkovací látky při nakládání s minerálními oleji podléhajícími povinnosti jejich značkování a při nakládání se značkovací látkou]

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako výrobce nebo provozovatel daňového skladu dopustí správního deliktu tím, že do volného daňového oběhu uvede neznačkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako příjemce nebo dovozce minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 1 dopustí správního deliktu tím, že nezajistí značkování těchto olejů před jejich vstupem na daňové území České republiky.

(3) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako výrobce nebo uživatel značkovací látky se sídlem na daňovém území České republiky dopustí správního deliktu tím, že nevede evidenci značkovací látky.

(4) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako výrobce, příjemce nebo dovozce s povinností značkovat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 nebo s povinností takové značkování zajistit, dopustí správního deliktu tím, že na žádost správce daně nebo příslušného orgánu nepředloží certifikát.

(5) Za správní delikt podle odstavců 1 až 4 se uloží pokuta od 50 000 Kč do 50 000 000 Kč.

K § 135zx

1. Skutkové podstaty jiných správních deliktů jsou odrazem právní úpravy povinností a zákazů při značkování některých dalších minerálních olejů.

K odst. 1

2. V § 134p odst. 1 je výrobci minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 1 stanovena povinnost značkovat tyto minerální oleje nejpozději při jejich výstupu z výrobního zařízení. Stejným ustanovením je dána povinnost provozovateli daňového skladu značkovat minerální oleje uvedené v § 134m, které podléhají režimu podmíněného osvobození od daně podle § 59 odst. 1, před jejich uvedením do volného daňového oběhu.

3. Uvedení minerálních olejů, které podléhají povinnosti značkování (§ 134m odst. 1), do volného daňového oběhu jako neznačkované, je jiným správním deliktem, přičemž k naplnění znaků skutkové podstaty postačí jednorázové porušení stanovené povinnosti (viz použití vidu dokonavého „uvede“). Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která vyrábí minerální oleje, které podléhají povinnosti značkování podle § 134m, nebo která je provozovatelem daňového skladu, jedná-li se o minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1, na které musí být uplatňován režim podmíněného osvobození od daně.

K odst. 2

4. V § 134p odst. 2 je stanovena povinnost příjemci (při dopravě z jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu) nebo dovozci (při dovozu ze třetí země) minerálních olejů, které podléhají povinnosti značkování (§ 134m odst. 1), zajistit jejich značkování a barvení před vstupem na daňové území České republiky. Nesplnění této povinnosti je jiným správním deliktem. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která přijímá – dopravuje minerální oleje podléhající povinnosti značkování z jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu, nebo dovozce těchto minerálních olejů ze třetí země.

K odst. 3

5. V § 134p odst. 3 je stanovena povinnost výrobci a uživateli značkovací látky se sídlem na daňovém území České republiky vést evidenci značkovací látky a barviva podle vyhlášky č. 61/2007 Sb. Způsob vedení evidence je upraven v § 8 výše uvedené vyhlášky.

Poznámka: podle § 429 obč. zák., se sídlo podnikatele určí adresou zapsanou ve veřejném rejstříku a pokud se fyzická osoba jako podnikatel nezapisuje do veřejného rejstříku, je jeho sídlem místo, kde má hlavní obchodní závod, popřípadě kde má bydliště. Z tohoto důvodu se s nabytím účinnosti obč. zák. v komentovaném ustanovení již neuvádí „místo pobytu podnikající fyzické osoby“.

6. Nesplnění povinnosti vést evidenci značkovací látky způsobem stanoveným vyhláškou, je jiným správním deliktem.

7. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je výrobcem nebo uživatelem směsi značkovací látky. Uživatelem značkovací látky je primárně výrobce, který je povinen značkovat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 nejpozději při výstupu z výrobního zařízení, a provozovatel daňového skladu, který je povinen značkovat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 před jejich uvedením do volného daňového oběhu. Mezi uživatele značkovací látky lze zařadit i příjemce a dovozce těchto minerálních olejů, kteří jsou povinni zajistit jejich značkování před vstupem na daňové území České republiky.

K odst. 4

8. Subjekty, které mají povinnost značkovat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1, resp. povinnost zajistit jejich značkování před vstupem na daňové území České republiky, jsou podle § 134p odst. 4 povinny na žádost správce daně, orgánu Finanční správy České republiky nebo České obchodní inspekce předložit certifikát podle § 10 zákona o tech. požadavcích na výrobky. Jedná se o certifikát vydaný akreditovanou osobou, kterým se v případě minerálních olejů osvědčuje, že tyto minerální oleje obsahují příslušný druh a minimální množství značkovací látky, stanovené prováděcím předpisem (vyhláška č. 61/2007 Sb.).

9. Nepředložení výše uvedeného certifikátu je jiným správním deliktem. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je povinna značkovat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1, resp. která má jejich značkování před vstupem na daňové území České republiky zajistit, tj. výrobce mimo režim podmíněného osvobození od daně, provozovatel daňového skladu, příjemce nebo dovozce.

K odst. 5

10. Na rozdíl od většiny jiných správních deliktů, upravených v této části zákona, je pro jiné správní delikty podle odst. 1 až 4 tohoto ustanovení stanovena dolní hranice pokuty, a to 50 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134p a 134q – povinnosti a zákazy při značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

vyhláška č. 61/2007 Sb. – vyhláška č. 34/2007 Sb. – zákon o tech. požadavcích na výrobky

§ 135zy

[Správní delikty proti nabývání, výrobě, skladování a dopravě minerálních olejů podléhajících povinnosti jejich značkování a těch, které značkovány být nesmějí]

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba, která nakoupí nebo jinak nabude neznačkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 s úmyslem dopravit je do jiného členského státu nebo je vyvézt do třetí země, dopustí správního deliktu tím, že v případě neuskutečnění dopravy nebo vývozu ve stanovené lhůtě nezajistí jejich značkování.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba, která vyrábí, zpracovává, dopravuje, skladuje, nakupuje nebo jinak nabývá, prodává nebo spotřebovává v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134m, dopustí správního deliktu tím, že

a) vykonává tyto činnosti, jejichž předmětem jsou oleje v jednotkovém balení nad 20 litrů, bez živnostenského oprávnění, nebo

b) nevede nebo neuchovává stanoveným způsobem evidenci o druzích a množství těchto olejů nebo evidenci o uvedených způsobech nakládání s nimi.

(3) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba, která vyrábí, zpracovává nebo prodává minerální oleje, jež nesmějí být podle § 134m odst. 2 písm. b) až f) značkovány, způsobem uvedeným v § 134p odst. 6, dopustí správního deliktu tím, že

a) v průvodní technické dokumentaci nebo v dokladech výslovně neuvede, že tyto oleje nesmějí být použity pro pohon motorů,

b) nemá v evidenci o koupi a prodeji těchto olejů prohlášení kupujícího podle § 134p odst. 8 písm. b) nebo c), nebo

c) neuchovává technickou dokumentaci nebo doklady k těmto olejům po stanovenou dobu.

(4) Za správní delikt podle odstavců 1 až 3 se uloží pokuta od 50 000 Kč do 50 000 000 Kč.

K § 135zy

K odst. 1

1. V § 134p odst. 5 je stanovena povinnost právnické nebo fyzické osobě, která nakoupí nebo jinak nabude neznačkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 s úmyslem dopravit je do jiného členského státu v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu nebo je vyvézt do třetí země, bezodkladně zajistit značkování těchto olejů, jestliže se doprava nebo vývoz neuskuteční. V případě minerálních olejů, u kterých musí být uplatňován režim podmíněného osvobození od daně (§ 59) přichází v úvahu značkování pouze v daňovém skladu (§ 134n odst. 2).

2. Jednání spočívající v nezajištění značkování minerálních olejů podle § 134m odst. 1 bezodkladně poté, co se neuskutečnila plánovaná doprava do jiného členského státu nebo vývoz, je jiným správním deliktem. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která nakoupí nebo nabude minerální oleje podléhající povinnosti značkování podle § 134m odst. 1 s úmyslem je dopravit nebo vyvézt mimo daňové území České republiky.

K odst. 2

3. V § 134p odst. 6 a 7 jsou stanoveny povinnosti právnické a fyzické osobě, která vyrábí, zpracovává, dopravuje, skladuje, nakupuje nebo jinak nabývá, prodává nebo spotřebovává v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134m.

K odst. 2 písm. a)

4. V § 134p odst. 6 písm. a) je stanovena právnické a fyzické osobě, která vyrábí, zpracovává, dopravuje, skladuje, nakupuje nebo jinak nabývá, prodává nebo spotřebovává v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134m (nejedná-li se o jednotková balení do 20 litrů), povinnost tyto minerální oleje vyrábět, zpracovávat, dopravovat, skladovat, nakupovat nebo jinak nabývat, prodávat nebo spotřebovávat jen na základě živnostenského oprávnění pro tyto činnosti podle živnostenského zákona.

5. Podle živnostenského zákona, ve znění účinném do 30. června 2008, je výroba, zpracování, nákup, prodej a skladování paliv a maziv vázanou živností (příloha č. 2, skupina 207 živnostenského zákona. Od 1. července 2008 je vázanou živností pouze výroba a zpracování paliv a maziv (příloha č. 2 živnostenského zákone). Nákup, prodej a skladování paliv a maziv je třeba zařadit do oboru činnosti náležejícího do živnosti volné, konkrétně do oboru velkoobchod a maloobchod. Dříve byl nákup, prodej a skladování paliv a maziv vázanou živností, tj. byla pro tyto činnosti zákonem předpokládána odbornost a praxe. Novelou byla tato živnost redukována a je-li nákup, prodej nebo skladování předmětem podnikání, jedná se o živnost volnou. Právnická nebo podnikající fyzická osoba, která vyrábí nebo zpracovává paliva a maziva (jako vázanou živnost), bude prokazovat vždy příslušné živnostenské oprávnění, jelikož pro tuto činnost je stanovena odborná způsobilost v příloze č. 2 živnostenského zákona.

6. Jednání spočívající ve vykonávání výše uvedených činností, jedná-li se o jednotková balení nad 20 litrů, bez odpovídajícího živnostenského oprávnění, je jiným správním deliktem. K naplnění znaků skutkové podstaty postačí vykonání jedné z výše uvedených činností bez živnostenského oprávnění. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která minerální oleje podléhající povinnosti značkování podle § 134m v jednotkovém balení nad 20 litrů, vyrábí, zpracovává, dopravuje, skladuje, nakupuje nebo jinak nabývá, prodává nebo spotřebovává, aniž by byla držitelem příslušného živnostenského oprávnění.

K odst. 2 písm. b)

7. V § 134p odst. 7 je stanovena povinnost právnické a fyzické osobě, která vyrábí, zpracovává, dopravuje, skladuje, nakupuje nebo jinak nabývá, prodává nebo spotřebovává v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134m, vést a uchovávat evidenci o druzích a množství těchto olejů a o uvedených způsobech nakládání s nimi, a to způsobem stanoveným prováděcím právním předpisem.

8. Způsob vedení evidence o druzích, množství minerálních olejů uvedených v § 134m a o způsobech nakládání s nimi a způsob jejího uchovávání stanoví § 8 vyhlášky č. 61/2007 Sb. Pro skupinu minerálních olejů, u nichž nemusí být uplatňován režim podmíněného osvobození od daně (§ 59), platí vyhláška č. 34/2007 Sb., o značkování některých dalších minerálních olejů.

9. Jednání spočívající v nevedení evidence nebo v jejím nevedení stanoveným způsobem nebo v jejím neuchovávání stanoveným způsobem je jiným správním deliktem. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která vyrábí, zpracovává, dopravuje, skladuje, nakupuje nebo jinak nabývá, prodává nebo spotřebovává v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje uvedené v § 134m.

K odst. 3

10. V § 134p odst. 8 jsou stanoveny povinnosti právnické a fyzické osobě, která vyrábí, zpracovává, nebo prodává v rámci podnikatelské činnosti minerální oleje, které nesmějí být podle § 134m odst. 2 písm. b) až f) značkovány, ve vztahu k průvodní technické dokumentaci, dokladům podle tohoto zákona a evidenci podle § 134p odst. 7.

K odst. 3 písm. a)

11. V § 134p odst. 8 písm. a) je stanovena povinnost v průvodní technické dokumentaci a v dokladech podle tohoto zákona (§ 5 a 51) pro výše uvedené minerální oleje výslovně uvést, že nesmějí být použity pro pohon motorů.

12. Porušení povinnosti uvést skutečnost, že minerální oleje podle § 134m odst. 2 písm. b) až f) nesmějí být použity pro pohon motorů, v dokladech a v dokumentaci, týkajících se těchto minerálních olejů, je jiným správním deliktem. K odpovědnosti za jiný správní delikt postačí jednorázové porušení stanovené povinnosti. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která vyrábí, zpracovává nebo prodává minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. b) až f).

K odst. 3 písm. b)

13. V § 134p odst. 8 písm. b) a c) je stanovena povinnost mít v evidenci o koupi a prodeji minerálních olejů podle § 134m odst. 2 písm. b) až f) prohlášení kupujícího o tom, že značkování těchto minerálních olejů je na závadu jejich použití nebo že nebudou použity pro pohon motorů nebo k výrobě pohonné hmoty či maziva podle § 77 zák. o provozu na poz. komunikacích, ve znění zákona č. 311/2006 Sb., a dále prohlášení o tom, že kupující–odběratel splňuje podmínky § 134p odst. 10. Povinnost mít toto prohlášení se nevztahuje na nákup a prodej minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 2 písm. i).

14. Porušení povinnosti mít v evidenci o koupi a prodeji minerálních olejů podle § 134m odst. 2 písm. b) až f) výše uvedené prohlášení kupujícího–odběratele je jiným správním deliktem. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která vyrábí, zpracovává nebo prodává minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. b) až f).

K odst. 3 písm. c)

15. V § 134p odst. 8 písm. d) je stanovena povinnost uchovávat technickou dokumentaci a doklady k minerálním olejům podle § 134m odst. 2 písm. b) až f) po dobu 10 let ode dne, kdy s nimi právnická nebo fyzická osoba začala nakládat v rámci podnikatelské činnosti. Porušení povinnosti uchovávat technickou dokumentaci a doklady po zákonem stanovenou dobu je jiným správním deliktem. Lhůta počíná běžet dnem, kdy uvedená osoba začala s minerálními oleji podle § 134m odst. 2 písm. b) až f) nakládat v rámci podnikatelské činnosti.

16. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která vyrábí, zpracovává nebo prodává minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. b) až f).

K odst. 4

17. Tímto ustanovením je stanovena sankce za jiný správní delikt podle odst. 1 až 3 a je stanovena dolní a horní hranicí pokuty. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 5 – prokázání zdanění vybraných výrobků, § 51 – prokázání zdanění minerálních olejů, § 59 – uplatnění režimu podmíněného osvobození od daně pro minerální oleje, § 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134p a 134q – povinnosti a zákazy při značkování některých dalších minerálních olejů

Související předpisy:

vyhláška č. 61/2007 Sb., – vyhláška č. 34/2007 Sb., – zák. o provozu na poz. komunikacích ve znění zákona č. 311/2006 Sb.

Oddíl 2 – Správní delikty proti zákazům při značkování některých dalších minerálních olejů

§ 135zz

[Správní delikty proti nakládání s minerálními oleji, které ze zákona nesmějí být značkovány, a proti zákazům týkajícím se minerálních olejů, které podléhají povinnosti značkování]

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že

a) minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 značkuje, nebo

b) značkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 nabízí k prodeji nebo používá pro pohon motorů.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1, které jsou

a) značkované, ředí, odstraňuje nebo jinak mění jejich značkování,

b) neznačkované, uvádí do volného daňového oběhu či je prodává,

c) značkované, nabízí k prodeji nebo je používá pro pohon motorů, nebo

d) značkované, dopravuje nebo skladuje v nádobě, která je ve spojení s motorem, nebo je do takové nádoby stáčí.

(3) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že minerální oleje, které nesmějí být značkovány podle § 134m odst. 2 písm. b) až g), nabízí k prodeji nebo je používá pro pohon motorů.

(4) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. e) a f) nabízí k prodeji nebo je používá pro jiné účely, než pro které tyto oleje nesmějí být značkovány.

(5) Za správní delikt podle odstavců 1 až 4 se uloží pokuta do 10 000 000 Kč.

K § 135zz

1. Skutkové podstaty zde uvedených jiných správních deliktů jsou zrcadlovými ustanoveními zákazů stanovených tímto zákonem při značkování minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 1. Značkovat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 je povinen výhradně výrobce, který je vybaven dávkovacím a mísícím zařízením pro značkování těchto olejů, nebo provozovatel daňového skladu v případě minerálních olejů, u kterých musí být uplatňován režim podmíněného osvobození od daně (§ 59), před jejich uvedením do volného daňového oběhu.

2. Pokud se jedná o minerální oleje uvedené § 134m odst. 1, které mají být dovezeny nebo dopraveny na daňové území České republiky (nejedná-li se o dopravu v režimu podmíněného osvobození od daně do daňového skladu), je jejich příjemce nebo dovozce povinen zajistit jejich značkování před vstupem na daňové území České republiky.

K odst. 1 písm. a)

3. V § 134m odst. 2 jsou vyjmenovány skupiny minerálních olejů, které podle pravidel stanovených zákonem pro značkování nesmějí být značkovány. Jiným správním deliktem podle komentovaného ustanovení je pak jednání spočívající ve značkování vyjmenovaných skupin minerálních olejů. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která označkuje minerální olej uvedený v § 134m odst. 2.

K odst. 1 písm. b)

4. Jiným správním deliktem podle tohoto ustanovení je jednání spočívající v nabízení k prodeji nebo v používání pro pohon motorů minerálních olejů vyjmenovaných v § 134m odst. 2, které zákon výslovně zakazuje značkovat podle stanovených pravidel pro značkování minerálních olejů. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli fyzická osoba, která nabízí některý z minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 2 jako značkovaný k prodeji nebo ho používá pro pohon motorů. K naplnění znaků skutkové podstaty postačí jednorázová činnost.

K odst. 2 písm. a)

5. V § 134q písm. a) je stanoven zákaz ředit, odstraňovat nebo jinak měnit značkování minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 1. Jiným správním deliktem je jednání spočívající v ředění, odstraňování nebo měnění značkování minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 1 značkovaných podle tohoto zákona. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která není oprávněna značkovat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1, tj. není jejich výrobcem nebo provozovatelem daňového skladu, jedná-li se o minerální oleje, u kterých musí být uplatňován režim podmíněného osvobození od daně (§ 59).

K odst. 2 písm. b)

6. V § 134q písm. b) je stanoven zákaz uvádět do volného daňového oběhu či prodávat neznačkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1. Porušení tohoto zákazu je jiným správním deliktem. Pachatelem jiného správního deliktu může být právnická nebo podnikající fyzická osoba, která uvádí do volného daňového oběhu minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1, tj. provozovatel daňového skladu, který má povinnost značkovat minerální oleje před jejich uvedením do volného daňového oběhu, nebo oprávněný příjemce v režimu podmíněného osvobození od daně, příjemce těchto minerálních olejů, které byly uvedeny do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání, nebo dovozce, kteří mají povinnost zajistit jejich značkování a barvení před jejich vstupem na daňové území České republiky.

7. Jelikož uvedením do volného daňového oběhu ve smyslu § 3 písm. l) se rozumí také každá, i protiprávní výroba vybraných výrobků mimo režim podmíněného osvobození od daně, a každý, i protiprávní dovoz vybraných výrobků mimo režim podmíněného osvobození od daně, může být pachatelem jiného správního deliktu rovněž každá právnická nebo podnikající fyzická osoba, která protiprávně mimo režim podmíněného osvobození od daně vyrábí nebo dováží minerální oleje, na které se vztahuje povinnost značkování. Pachatelem může být také právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je výrobcem minerálních olejů uvedených v § 134m odst. 1 a která je povinna značkovat tyto oleje nejpozději při výstupu z výrobního zařízení, a dále každá právnická nebo podnikající fyzická osoba, která neznačkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 prodává.

K odst. 2 písm. c)

8. V § 134q písm. c) je stanoven zákaz nabízet k prodeji nebo používat značkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 pro pohon motorů. Porušení tohoto zákazu je jiným správním deliktem. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která nabízí k prodeji nebo používá značkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 pro pohon motorů. K naplnění znaků jiného správního deliktu postačí buď samotné nabízení k prodeji, nebo použití uvedených minerálních olejů pro pohon motorů.

K odst. 2 písm. d)

9. V § 134q písm. d) je stanoven zákaz dopravovat a skladovat značkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 v nádobě, která je ve spojení s motorem, nebo je do takové nádoby stáčet. Porušení tohoto zákazu je jiným správním deliktem, přičemž k odpovědnosti za jiný správní delikt postačí samo skladování, doprava nebo stáčení těchto olejů do nádoby, která je ve spojení s motorem. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která dopravuje nebo skladuje značkované minerální oleje v nádobě, která je ve spojení s motorem, nebo která je do takové nádoby stáčí.

K odst. 3

10. V § 134q písm. e) je stanoven zákaz nabízet k prodeji nebo používat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. b) až g) pro pohon motorů. To znamená, že minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 sice podléhají povinnosti značkování, avšak v určitých případech nebo pro určité účely použití zákon přímo jejich značkování zakazuje (§ 134m odst. 2). Jiným správním deliktem je pak jednání spočívající v nabízení k prodeji nebo v použití minerálního oleje, který nesmí být značkován podle § 134m odst. 2 písm. b) až g), pro pohon motorů. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která nabízí k prodeji nebo používá neznačkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. b) až g) pro pohon motorů.

K odst. 4

11. V § 134q písm. f) je stanoven zákaz nabízet k prodeji nebo používat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. e) a f) pro jiné účely, než pro které tyto minerální oleje nesmějí být značkovány. To znamená, že minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 sice podléhají povinnosti značkování, avšak v určitých případech nebo pro určité účely použití zákon přímo jejich značkování zakazuje (§ 134m odst. 2). Jiným správním deliktem je pak jednání spočívající v nabízení k prodeji nebo v použití neznačkovaného minerálního oleje pro takový účel, pro který by musel být značkován. Pachatelem jiného správního deliktu může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která nabízí k prodeji nebo používá neznačkované minerální oleje uvedené v § 134m odst. 2 písm. e) a f) pro účely, které nejsou uvedeny v § 134m odst. 2 písm. e) a f), resp. tedy nejsou z povinnosti značkování vyňaty.

K odst. 5

12. Výše pokuty je stanovena pouze horní hranicí. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 3 – vymezení pojmů, § 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134p a 134q – povinnosti a zákazy při značkování některých dalších minerálních olejů

Oddíl 3 – Další správní delikty na úseku značkování některých dalších minerálních olejů

§ 135zza

Správní delikt proti povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako výrobce nebo provozovatel daňového skladu dopustí správního deliktu tím, že značkuje minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 bez povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů.

(2) Za správní delikt podle odstavce 1 se uloží pokuta od 10 000 Kč do 10 000 000 Kč.

K § 135zza

K odst. 1

1. Minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 musí být označkovány po celou dobu, po kterou se nacházejí na daňovém území České republiky, s výjimkou těch, které dosud nebyly uvedeny do volného daňového oběhu, nebo jsou nebo mají být dopravovány v režimu podmíněného osvobození od daně nebo ve volném daňovém oběhu do jiného členského státu, nebo mají být vyváženy z daňového území České republiky.

2. Minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 je povinen značkovat jejich výrobce, a to nejpozději při výstupu z výrobního zařízení, nebo provozovatel daňového skladu před jejich uvedením do volného daňového oběhu. Oba tyto subjekty uvedené v § 134p odst. 1 mohou značkovat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1 pouze na základě povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů podle § 134r.

3. Uskutečňování značkování minerálních olejů podle § 134m odst. 1 bez povolení podle § 134r je jiným správním deliktem. Pachatelem může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která má povinnost značkovat minerální oleje uvedené v § 134m odst. 1, a to jejich výrobce nebo provozovatel daňového skladu [§ 3 písm. h)].

K odst. 2

4. Na rozdíl od většiny jiných správních deliktů, upravených v této části zákona, je pro jiný správní delikt podle odst. 1 tohoto ustanovení stanovena dolní hranice pokuty, a to 10 000 Kč. Při ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 3 – vymezení pojmů, § 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134n – zásady značkování některých dalších minerálních olejů, § 134r – základní ustanovení o povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Díl 10 – Správní delikty na úseku sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji

§ 135zzb

Správní delikty proti sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že v rozporu s § 134zd nabude, prodá nebo jinak převede zvláštní minerální olej volně ložený nebo umístěný v balení přesahujícím 220 litrů.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem dopustí správního deliktu tím, že

a) v přihlášce k registraci uvede nesprávné údaje,

b) nepodá oznámení o změně registračních údajů,

c) nevede evidenci zvláštních minerálních olejů nebo ji vede v neúplném rozsahu,

d) neuchovává evidenci zvláštních minerálních olejů nebo doklady, na jejichž základě byly zápisy do evidence provedeny, po stanovenou dobu, nebo

e) v rozporu s § 134zf neoznámí správci daně stanovené údaje.

(3) Za správní delikt se uloží pokuta do

a) 10 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 1,

b) 3 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 2 písm. e),

c) 1 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 2 písm. a) až d).

K § 135zzb

1. V části sedmé zákona je upraveno sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji. Kategorie tzv. zvláštních minerálních olejů, definovaných pomocí vyjmenovaných kódů kombinované nomenklatury, a podmínky sledování nakládání s těmito minerálními oleji byly zavedeny z důvodu možného (a v praxi kontrolních orgánů zjišťovaného) zneužití těchto minerálních olejů pro účely použití, které podléhají zdanění, resp. vzniká při nich povinnost daň přiznat a zaplatit (typicky pro pohon motorů), aniž by k tomuto zdanění došlo.

2. Zvláštními minerálními oleji jsou minerální oleje uvedené v § 134w odst. 1, přičemž zákon dále stanoví, kdo je osobou nakládající se zvláštním minerálním olejem, které v části sedmé stanoví určité povinnosti, a to zejména povinnost registrace u správce daně. Zákon umožňuje nabývat, prodávat nebo jinak převádět zvláštní minerální oleje pouze registrované osobě nakládající se zvláštními minerálními oleji.

K odst. 1

3. Jedním z definičních znaků osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem je zákonným způsobem vymezené nabývání zvláštního minerálního oleje volně loženého nebo umístěného v balení přesahujícím 220 litrů. To znamená, že ten, kdo nabývá zvláštní minerální olej volně ložený nebo umístěný v balení nepřesahujícím 220 litrů, není osobou nakládající se zvláštním minerálním olejem, a povinnosti stanovené v části sedmé zákona se na něho nevztahují. Jiným správním deliktem podle komentovaného ustanovení je jednání spočívající v nabytí, prodeji nebo jiném převodu zvláštního minerálního oleje volně loženého nebo umístěného v balení přesahujícím 220 litrů. Postihováno je tedy jednání právnické nebo podnikající fyzické osoby, která naplnila definiční znaky osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem, aniž by však splnila povinnost registrace, stanovenou v části sedmé zákona.

K odst. 2

4. Komentovaným ustanovením je postihováno nesplnění povinností stanovených v části sedmé zákona osobě nakládající se zvláštními minerálními oleji, a to konkrétně v ustanovení § 134x odst. 1 povinnost registrovat se u správce daně za splnění podmínek stanovených § 134y, dále v ustanovení § 134ze odst. 1 povinnost vést elektronicky evidenci zvláštních minerálních olejů ve formátu a struktuře stanovené správcem daně způsobem umožňujícím dálkový přístup, dále v ustanovení § 134ze odst. 2 povinnost uchovávat evidenci zvláštních minerálních olejů a související doklady po zákonem stanovenou dobu, a dále v § 134zf oznamovací povinnost ohledně zde uvedených údajů. Pachatelem jiného správního deliktu podle komentovaného ustanovení může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je osobou nakládající se zvláštním minerálním olejem podle § 134w odst. 2.

K odst. 3

5. Výše pokuty je pro jednotlivé skutkové podstaty stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 45 odst. 3 písm. d) a odst. 4 – předmět daně z minerálních olejů, § 134w – vymezení základních pojmů, § 134zd – omezení nakládání se zvláštními minerálními oleji

Díl 11 – Správní delikty na úseku nakládání se surovým tabákem

§ 135zzba

Správní delikty proti nakládání se surovým tabákem

(1) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí správního deliktu tím, že nakládá se surovým tabákem v rozporu s § 134zz.

(2) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako osoba skladující surový tabák dopustí správního deliktu tím, že

a) v přihlášce k registraci uvede nesprávné údaje,

b) nepodá oznámení o změně registračních údajů,

c) nevede evidenci surového tabáku nebo ji vede v neúplném rozsahu,

d) neuchovává evidenci surového tabáku nebo doklady, na jejichž základě byly zápisy do evidence provedeny, po stanovenou dobu, nebo

e) v rozporu s § 134zza neoznámí správci daně stanovené údaje.

(3) Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako provozovatel daňového skladu tabákových výrobků dopustí správního deliktu tím, že v rozporu s § 134zza neoznámí správci daně stanovené údaje.

(4) Za správní delikt se uloží pokuta do

a) 20 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 1,

b) 6 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 2 písm. e) nebo odstavce 3,

c) 2 000 000 Kč, jde-li o správní delikt podle odstavce 2 písm. a) až d).

K § 135zzba

1. Zákon upravuje sledování nakládání se surovým tabákem. Právní úprava je zavedena z důvodu zamezení obcházení daňové povinnosti a zdaňování tabákových výrobků, které jsou ze surového tabáku následně vyráběny mimo režim podmíněného osvobození od daně (daňový sklad). Zákon umožňuje skladování surového tabáku mimo režim podmíněného osvobození od daně pouze pro účely jiné, než je výroba tabákových výrobků; výjimku mají pouze výzkumné organizace a veřejné vysoké školy.

2. Osoby skladující surový tabák (§ 134zh) mají zákonem stanoveny určité povinnosti, a to zejména povinnost registrace u správce daně a povinnost poskytnutí kauce, dále povinnost vést evidenci surového tabáku a tu včetně souvisejících dokladů uchovávat po zákonem stanovenou dobu.

K odst. 1

3. Z právní úpravy nakládání se surovým tabákem vyplývá, že skladovat surový tabák pro výrobu tabákových výrobků není umožněno nikomu jinému než subjektu, který je provozovatelem daňového skladu [§ 3 písm. g) zákona]. Pro jiné účely než je výroba tabákových výrobků může být surový tabák skladován pouze registrovanou osobou za podmínek stanovených v části osmé zákona (s výjimkami uvedenými výše). Jiným správním deliktem podle komentovaného ustanovení je jednak skladování surového tabáku bez provedení registrace u správce daně, jednak další zpracování nebo úprava surového tabáku, se kterým je nakládáno pro jiný účel než pro výrobu tabákových výrobků. Pachatelem může být kterákoli právnická nebo podnikající fyzická osoba, která se dopustí výše uvedených jednání tím, že poruší některý ze zákazů stanovených § 134zz.

K odst. 2

4. Komentovaným ustanovením je postihováno nesplnění povinností stanovených v části osmé zákona osobě skladující surový tabák, a to konkrétně v ustanovení § 134zi povinnost registrovat se u správce daně za splnění podmínek stanovených § 134zj, dále v ustanovení § 134zy odst. 1 povinnost vést elektronicky evidenci surového tabáku ve formátu a struktuře stanovené správcem daně způsobem umožňujícím dálkový přístup, dále v ustanovení § 134zy odst. 2 povinnost uchovávat evidenci surového tabáku a související doklady po zákonem stanovenou dobu a dále v § 134zza oznamovací povinnost ohledně zde uvedených údajů. Pachatelem jiného správního deliktu podle komentovaného ustanovení může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba, která je osobou skladující surový tabák podle § 134zh odst. 1.

K odst. 3

5. Výše pokuty je pro jednotlivé skutkové podstaty stanovena pouze horní hranicí. Pro ukládání sankcí se použije § 135zzh.

Související ustanovení:

§ 134zh – osoba skladující surový tabák, § 134zi – registrační řízení, § 134zj – podmínky registrace, § 134zz – omezení nakládání se surovým tabákem, § 134zza – oznamovací povinnost v případě přijetí nebo odeslání surového tabáku

HLAVA III – PROPADNUTÍ A ZABRÁNÍ ZAJIŠTĚNÝCH LIHOVIN A TABÁKOVÝCH VÝROBKŮ

§ 135zzc

Propadnutí lihovin a tabákových výrobků

(1) Správní orgán uloží propadnutí

a) neznačených tabákových výrobků, které zajistil v souvislosti s porušením povinnosti při značení tabákových výrobků,

b) lihovin nebo tabákových výrobků, které zajistil v souvislosti s porušením zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků.

(2) Propadnutí lihovin nebo tabákových výrobků podle odstavce 1 lze uložit, pokud

a) náleží pachateli správního deliktu a

b) byly ke spáchání správního deliktu užity nebo určeny.

K § 135zzc

K odst. 1

1. Propadnutí věci je upraveno jako jedna ze sankcí v § 11 zákona o přestupcích; v § 15 téhož zákona je stanoveno, za jakých podmínek lze propadnutí věci uložit. Shodné předpoklady pro uložení propadnutí v komentovaném ustanovení uvedených věcí jsou uvedeny v tomto ustanovení, přičemž propadnutí se v uvedených případech uloží jak v případě spáchání přestupku, tak v případě jiného správního deliktu.

2. Sankci propadnutí neznačených tabákových výrobků zajištěných v souvislosti s porušením povinnosti při značení tabákových výrobků (§ 115), stejně jako propadnutí lihovin nebo tabákových výrobků zajištěných v souvislosti s porušením zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků (§ 134), uloží příslušný správní orgán vždy vedle pokuty za příslušný správní delikt.

K odst. 2

3. Předpokladem pro uložení sankce propadnutí výše uvedených věcí je skutečnost, že tyto věci náleží pachateli správního deliktu a současně byly ke spáchání správního deliktu užity nebo určeny. To znamená, že obě podmínky uvedené pod písm. a) a b) musí být splněny kumulativně.

Související ustanovení:

§ 115 – porušení povinností při značení tabákových výrobků, § 134 – porušení zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, § 135e – přestupky proti nakládání s tabákovými výrobky, § 135f – přestupky proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, § 135zk – správní delikty proti značení tabákovými nálepkami, § 135zl – správní delikty proti značení a použití tabákových nálepek, § 135zq – správní delikty proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků

Související předpisy:

zákon o přestupcích

§ 135zzd

Zabrání lihovin a tabákových výrobků

Správní orgán, který neuložil propadnutí lihovin nebo tabákových výrobků, rozhodne o jejich zabrání, pokud

a) náleží pachateli, kterého nelze za správní delikt stíhat,

b) nenáleží pachateli správního deliktu nebo mu nenáleží zcela, nebo

c) vlastník není znám.

K § 135zzd

1. Zabrání věci jako ochranné opatření lze uložit tehdy, nejsou-li splněny podmínky pro uložení propadnutí, avšak přesto existuje zájem na tom, aby věci, které byly užity nebo určeny ke spáchání správního deliktu, nebyly uvedeny do oběhu, nebo byly z oběhu staženy. Hovoříme tedy o subsidiaritě použití ochranného opatření zabrání věci, nebylo-li možné uložit propadnutí. Toto ustanovení sleduje ochranu hospodářských zájmů státu, což je dáno charakterem zákona o spotřebních daních, resp. předmětem jeho úpravy.

2. O zabrání lihovin nebo tabákových výrobků zajištěných v souvislosti s porušením povinností nebo zákazů stanovených tímto zákonem (§ 115 a 134) rozhodne příslušný správní orgán tehdy, je-li splněna některá z podmínek uvedených pod písm. a) až c) (alternativně).

3. Prvním uvedeným předpokladem, kdy nelze uložit propadnutí výše uvedených věcí a je třeba rozhodnout o zabrání, je skutečnost, že věc náleží pachateli, kterého nelze za správní delikt stíhat. V případě přestupku nelze pachatele stíhat tehdy, kdy tento není odpovědný za přestupek pro nedostatek věku (§ 5 odst. 1 zákona o přestupcích) nebo pro nepříčetnost (§ 5 odst. 2 zákona o přestupcích). Dále nelze pachatele stíhat tehdy, pokud odpovědnost za přestupek zanikla v důsledku prekluze nebo amnestie (§ 20 zákona o přestupcích) nebo smrtí pachatele.

4. V případě jiného správního deliktu nelze pachatele stíhat, uplatní-li se liberační důvod (§ 135zzf odst. 1) nebo prekluze (§ 135zzf odst. 2).

5. Druhým uvedeným předpokladem pro uložení zabrání věci je skutečnost, že nenáleží pachateli správního deliktu nebo mu nenáleží zcela. To znamená, že pachatel správního deliktu a vlastník zabírané věci jsou různé osoby. Rozhodující je však skutečnost, že věc byla užita nebo určena ke spáchání správního deliktu. Zabíraná věc nenáleží pachateli správního deliktu zcela například tehdy, má-li ji pachatel ve spoluvlastnictví s další osobou.

6. U třetího předpokladu pro uložení sankce zabrání věci a to, že vlastník není znám, platí totéž, co u předpokladu druhého, že nenáleží pachateli správního deliktu, avšak ve správním řízení, vedeném o přestupku nebo jiném správním deliktu podle tohoto zákona, nebyla osoba vlastníka věci zjištěna.

Související ustanovení:

§ 115 – porušení povinností při značení tabákových výrobků, § 134 – porušení zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, § 135e – přestupky proti nakládání s tabákovými výrobky, § 135f – přestupky proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, § 135zk – správní delikty proti značení tabákovými nálepkami, § 135zl – správní delikty proti značení a použití tabákových nálepek, § 135zq – správní delikty proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků

Související předpisy:

zákon o přestupcích

§ 135zze

Společná ustanovení o propadlých a zabraných lihovinách a tabákových výrobcích

(1) Propadlé nebo zabrané lihoviny nebo tabákové výrobky připadají státu.

(2) Generální ředitelství cel propadlé nebo zabrané lihoviny nebo tabákové výrobky zničí. Na zničení dohlíží tříčlenná komise složená ze zaměstnanců v Generálním ředitelství cel.

(3) Pachateli správního deliktu, kterému bylo uloženo propadnutí lihovin nebo tabákových výrobků, nebo osobě, u které byly zabrané lihoviny nebo tabákové výrobky zajištěny, se uloží povinnost nahradit státu náklady spojené s jejich správou a zničením.

(4) Proti rozhodnutí o zabrání lihovin nebo tabákových výrobků nebo o povinnosti nahradit státu náklady spojené s jejich správou a zničením se nelze odvolat.

(5) Nepropadnou-li nebo nebudou-li lihoviny nebo tabákové výrobky zabrány, musí být bez zbytečného odkladu vráceny tomu, komu nepochybně patří, jinak tomu, u koho byly zajištěny.

K § 135zze

K odst. 1 a 2

1. Dnem nabytí právní moci příslušného rozhodnutí přecházejí věci propadlé nebo zabrané podle tohoto zákona do vlastnictví státu. Postup při nakládání s věcí, kterou nabude stát na základě rozhodnutí správního orgánu obecně, upravuje zák. o majetku ČR.

2. Ohledně lihovin a tabákových výrobků, u kterých bylo rozhodnuto o jejich propadnutí nebo zabrání v rámci sankce za přestupek nebo jiný správní delikt podle tohoto zákona však platí, že musí být vždy zničeny. K tomuto úkonu je vždy věcně příslušné Generální ředitelství cel (Hlava II zákona o Celní správě ve znění zákona č. 407/2012 Sb.).

K odst. 3

3. S ohledem na zcela specifický charakter věcí, o jejichž propadnutí nebo zabrání bylo v řízení o přestupku nebo jiném správním deliktu rozhodnuto, zejména na skutečnost, že podléhají spotřební daní, a dále na skutečnost, že se může jednat i jednorázově o značné množství, je pachateli správního deliktu nebo osobě, u které byly zabrané lihoviny nebo tabákové výrobky zajištěny, stanovena povinnost nahradit státu vyčíslené náklady, vynaložené na jejich správu, skladování a zničení.

K odst. 4

4. Výrok o povinnosti nahradit náklady včetně jejich výše může být součástí rozhodnutí o přestupku nebo jiném správním deliktu, kterým bylo uloženo propadnutí nebo rozhodnuto o zabrání zajištěných tabákových výrobků a lihovin, nebo může být tato povinnost stanovena samostatným rozhodnutím. Tímto ustanovením je výslovně vyloučeno podání odvolání proti rozhodnutí o zabrání lihovin nebo tabákových výrobků a proti rozhodnutí o povinnosti náhrady nákladů spojených se správou a zničením tabákových výrobků a lihovin propadlých nebo zabraných postupem podle § 135zzc nebo § 135zzd. Z dikce komentovaného ustanovení však vyplývá, že proti výroku o propadnutí tabákových výrobků a lihovin se odvolat lze.

K odst. 5

5. Podle tohoto ustanovení postupuje správní orgán v případě, kdy v řízení o přestupku nebo jiném správním deliktu nebyla uložena sankce propadnutí tabákových výrobků nebo lihovin, popř. nebylo rozhodnuto o jejich zabrání. Tyto věci se pak v prvé řadě vrací tomu, komu nepochybně patří, a není-li jejich vlastník znám, vrací se tomu, u koho byly zajištěny. K takové situaci může dojít například tehdy, když se právnická osoba zprostila odpovědnosti za jiný správní delikt (§ 135zzf odst. 1).

Související ustanovení:

§ 115 – porušení povinností při značení tabákových výrobků, § 134 – porušení zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, § 135e – přestupky proti nakládání s tabákovými výrobky, § 135f – přestupky proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, § 135zk – správní delikty proti značení tabákovými nálepkami, § 135zl – správní delikty proti značení a použití tabákových nálepek, § 135zq – správní delikty proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků, § 135zzc – propadnutí lihovin a tabákových výrobků, § 135zzd – zabrání lihovin a tabákových výrobků

Související předpisy:

zák. o majetku ČR, – zákon o Celní správě ve znění zákona č. 407/2012 Sb., – zákon o přestupcích

HLAVA IV – SPOLEČNÁ USTANOVENÍ

§ 135zzf

Odpovědnost právnické osoby a podnikající fyzické osoby

(1) Právnická osoba za správní delikt neodpovídá, jestliže prokáže, že vynaložila veškeré úsilí, které bylo možno požadovat, aby porušení právní povinnosti zabránila.

(2) Odpovědnost právnické osoby za správní delikt zaniká, jestliže správní orgán o něm nezahájil řízení do 1 roku ode dne, kdy se o něm dozvěděl, nejpozději však do 3 let ode dne, kdy byl spáchán.

(3) Na odpovědnost za jednání, k němuž došlo při podnikání fyzické osoby nebo v přímé souvislosti s ním, se vztahují ustanovení zákona o odpovědnosti a postihu právnické osoby.

K § 135zzf

K odst. 1

1. V komentovaném ustanovení je stanoven obecný liberační důvod, kdy právnická osoba za jiný správní delikt neodpovídá. Důkazní břemeno ohledně skutečnosti, že vynaložila veškeré úsilí, které bylo možno požadovat, aby porušení právní povinnosti zabránila, leží na právnické osobě. Veškeré úsilí, které bylo možno požadovat, je třeba vykládat tak, že se musí jednat o okolnosti ze strany dané právnické osoby možné a splnitelné, tj. nikoli takové, které by nemohla žádným způsobem nějakým svým jednáním ovlivnit.

2. Shledá-li správní orgán příslušný k projednání jiného správního deliktu, že právnická osoba výše uvedené skutečnosti prokázala, tedy unesla důkazní břemeno, řízení o jiném správním deliktu zastaví, bylo-li již zahájeno. Z výše uvedeného vyplývá, že správní orgán u jiných správních deliktů nezkoumá zavinění, nýbrž pouze okolnosti vzniku protiprávního stavu.

K odst. 2

3. Odpovědnost za jiný správní delikt zaniká uplynutím doby stanovené zákonem. Na prvém místě jsou uvedeny důvody procesní, kdy správní orgán nezahájil řízení o jiném správním deliktu do 1 roku ode dne, kdy se o něm dozvěděl. Je tomu tak z důvodu, že uplynutím času klesá vypovídací hodnota důkazních prostředků. Na druhém místě je uveden důvod materiální, nezahájil-li správní orgán řízení o jiném správním deliktu nejpozději do 3 let ode dne, kdy byl spáchán. To znamená, že dozvěděl-li by se správní orgán o jiném správním deliktu po uplynutí 3 let ode dne, kdy byl spáchán, nemohl by řízení o něm zahájit, případně by musel zahájené řízení zastavit. Jako materiální důvod zániku odpovědnosti za jiný správní delikt lze označit skutečnost, že uplynutím času klesá nebezpečnost deliktního jednání pro společnost a škodlivost jeho následku.

K odst. 3

4. Pachatelem jiných správních deliktů podle této části zákona může být pouze právnická nebo podnikající fyzická osoba. V komentovaném ustanovení je výslovně stanoveno, že ustanovení o odpovědnosti a postihu právnické osoby (odst. 1 a 2) se vztahují rovněž na protiprávní jednání, k nimž došlo při podnikání fyzické osoby nebo v souvislosti s ním. To znamená, že podnikající fyzická osoba se posuzuje jako osoba právnická a její protiprávní jednání je jiným správním deliktem podle příslušného ustanovení tohoto zákona.

Související ustanovení:

Hlava II – správní delikty právnických a podnikajících fyzických osob

§ 135zzg

Příslušnost k projednání správního deliktu

(1) Správní delikty podle tohoto zákona projednává celní úřad.

(2) Česká obchodní inspekce nebo finanční úřad projednává

a) přestupky na úseku správy daně z tabákových výrobků, a to přestupky proti nakládání s tabákovými výrobky,

b) přestupky na úseku omezení prodeje lihovin a tabákových výrobků, a to přestupky proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků,

c) přestupky na úseku

1. 1. značkování a barvení vybraných minerálních olejů,

2. 2. značkování některých dalších minerálních olejů,

d) správní delikty na úseku správy daně z tabákových výrobků, a to

1. 1. správní delikty proti jednotkovému balení,

2. 2. správní delikty proti zákazu prodeje za cenu jinou než cenu pro konečného spotřebitele,

3. 3. správní delikty proti značení tabákovými nálepkami,

e) správní delikty na úseku omezení prodeje lihovin a tabákových výrobků, a to správní delikty proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků,

f) správní delikty na úseku

1. 1. značkování a barvení vybraných minerálních olejů,

2. 2. značkování některých dalších minerálních olejů.

(3) Státní zemědělská a potravinářská inspekce projednává

a) přestupky na úseku správy daně z tabákových výrobků, a to přestupky proti nakládání s tabákovými výrobky,

b) přestupky na úseku omezení prodeje lihovin a tabákových výrobků, a to přestupky proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků,

c) správní delikty na úseku správy daně z tabákových výrobků, a to

1. 1. správní delikty proti jednotkovému balení,

2. 2. správní delikty proti zákazu prodeje za cenu jinou než cenu pro konečného spotřebitele,

3. 3. správní delikty proti značení tabákovými nálepkami,

d) správní delikty na úseku omezení prodeje lihovin a tabákových výrobků, a to správní delikty proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků.

(4) Obecní živnostenský úřad projednává

a) přestupky na úseku správy daně z tabákových výrobků, a to přestupky proti nakládání s tabákovými výrobky,

b) přestupky na úseku omezení prodeje lihovin a tabákových výrobků, a to přestupky proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků,

c) správní delikty na úseku správy daně z tabákových výrobků, a to správní delikty proti značení tabákovými nálepkami,

d) správní delikty na úseku omezení prodeje lihovin a tabákových výrobků, a to správní delikty proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků.

K § 135zzg

K odst. 1

1. Tímto ustanovením je stanovena věcná příslušnost celního úřadu k projednávání přestupků a jiných správních deliktů podle tohoto zákona. Celní úřad je věcně příslušným k projednávání všech správních deliktů podle tohoto zákona, a to i těch, k jejichž projednávání je věcně příslušný také jiný správní orgán uvedený v odst. 2 až 4. V případě některých správních deliktů je dána výlučně věcná příslušnost celního úřadu, například § 135zw – správní delikt proti oznamovací povinnosti při změně údajů v povolení k barvení, § 135zzb – správní delikt proti oznamovací povinnosti při změně údajů v povolení ke značkování.

K odst. 2

2. V tomto ustanovení je upravena věcná příslušnost České obchodní inspekce a finančního úřadu k projednávání správních deliktů podle tohoto zákona. Tyto správní orgány projednávají přestupky podle § 135e, přestupky podle § 135f, přestupky podle § 135g, přestupky podle § 135h, jiné správní delikty podle § 135zg, 135zi a 135zk, dále jiné správní delikty podle § 135zq, 135zs až 135zv a jiné správní delikty podle § 135zx až 135zza.

K odst. 3

3. V tomto ustanovení je upravena věcná příslušnost Státní zemědělské a potravinářské inspekce k projednávání správních deliktů podle tohoto zákona. Tento správní orgán projednává přestupky podle § 135e a 135f, jiné správní delikty podle § 135zg, 135zi a 135zk, dále jiné správní delikty podle § 135zq.

K odst. 4

4. V tomto ustanovení je upravena věcná příslušnost Obecního živnostenského úřadu k projednávání správních deliktů podle tohoto zákona. Tento správní orgán projednává přestupky podle § 135e a 135f, jiné správní delikty podle § 135zk a 135zq.

Související předpisy:

zákon o Celní správě ve znění zákona č. 407/2012 Sb., – zákon č. 64/1986 Sb., o České obchodní inspekci, – zákon č. 456/2011 Sb., o Finanční správě České republiky, – zákon č. 146/2002 Sb., o Státní zemědělské a potravinářské inspekci, – zák. o živ. úřadech

§ 135zzh

Výše a splatnost pokuty

(1) Při určení výměry pokuty právnické osobě se přihlédne k závažnosti správního deliktu, zejména ke způsobu jeho spáchání a jeho následkům a k okolnostem, za nichž byl spáchán.

(2) Pokuta je splatná do 30 dní ode dne, kdy nabylo právní moci rozhodnutí, jímž byla uložena. Pokuty vybírá orgán, který je uložil. Příjem z pokut je příjmem státního rozpočtu.

K § 135zzh

K odst. 1

1. Obdobně jako v § 12 zákona o přestupcích jsou uvedeny okolnosti, k nimž správní orgán přihlédne při rozhodování o výši pokuty za jiný správní delikt. Jinými slovy jsou zde stanoveny meze správního uvážení pro rozhodování správního orgánu. Pokud by nakonec výše uložené pokuty byla v nepoměru například k následkům deliktního jednání, mohl by se pachatel jiného správního deliktu u soudu dovolávat toho, že správní orgán při rozhodování překročil meze správního uvážení (§ 65 odst. 3 s. ř. s.).

2. Závažnost jiného správního deliktu představuje stupeň společenské nebezpečnosti (tzv. materiální znak) a v jednotlivých ustanoveních se projevuje zejména stanovením výše pokut za jednotlivé jiné správní delikty – tj. vyšší sankce za ty více společensky nebezpečné. Způsob spáchání jiného správního deliktu – rozumí se tím například, zda byl jiný správní delikt spáchán konáním nebo opomenutím (například nevedení evidence). Při přihlížení k následkům jiného správního deliktu správní orgán bere v úvahu, do jaké míry došlo k porušení nebo ohrožení zájmu chráněného tímto zákonem (například prodej neznačených tabákových výrobků, v jakém množství, na jakém místě). Okolnosti, za nichž byl jiný správní delikt spáchán, zpravidla spočívají v osobnosti pachatele, v jeho majetkových a osobních poměrech a mohou zvyšovat nebo snižovat stupeň jeho společenské nebezpečnosti. Dalšími okolnostmi mohou být místo a čas spáchání, doba trvání protiprávního jednání nebo protiprávního stavu apod.

K odst. 2

3. V tomto ustanovení je upravena splatnost a vykonatelnost pokuty za jiné správní delikty a dělená správa při výběru a vymáhání pokut. V řízeních podle této části zákona se postupuje podle správního řádu (§ 1) a podle zákona o přestupcích (§ 2 odst. 1). Výrok rozhodnutí (§ 68 správního řádu) musí obsahovat rovněž druh a výměru sankce (§ 77 zákona o přestupcích) a lhůtu splatnosti, která je tímto ustanovením stanovena na 30 dní ode dne, kdy rozhodnutí nabylo právní moci. Proti rozhodnutím o přestupcích a jiných správních deliktech podle tohoto zákona se lze odvolat (§ 81 odst. 1 správního řádu, § 81 zákona o přestupcích).

4. Pokud se jedná o situaci, kdy jiný správní orgán pokuty vybírá, tj. při dobrovolném plnění, a jiný je vymáhá, hovoříme o tzv. dělené správě (§ 161 a násl. daňového řádu). Uložené pokuty vymáhá celní úřad jako obecný správce daně podle § 106 odst. 1 správního řádu a § 8 odst. 2 písm. a) zákona o Celní správě ve znění zákona č. 407/2012 Sb.

Související ustanovení:

Hlava II – správní delikty právnických a podnikajících fyzických osob

Související předpisy:

zákon o přestupcích, – zákon č. 504/2004 Sb., správní řád, – zákon o Celní správě České republiky ve znění zákona č. 407/2012 Sb.

§ 135zzi

Zvláštní ustanovení o blokovém řízení

V blokovém řízení lze za přestupky podle tohoto zákona uložit pokutu do 5 000 Kč.

K § 135zzi

1. Blokové řízení je obecně upraveno v § 84 a násl. zákona o přestupcích. Jedná se o uložení sankce za přestupek mimo správní řízení za splnění podmínky, že přestupek (skutkový stav) je spolehlivě zjištěn, nestačí domluva a obviněný z přestupku je ochoten pokutu zaplatit.

2. Podle § 13 odst. 2 zákona o přestupcích lze v blokovém řízení uložit pokutu do 1 000 Kč, pokud sám zákon o přestupcích nebo jiný zákon nepřipouští uložit v takovém řízení pokutu vyšší. Komentované ustanovení tak představuje speciální právní úpravu ve vztahu k obecnému § 13 odst. 2 zákona o přestupcích a umožňuje za přestupky podle tohoto zákona uložit v blokovém řízení pokutu až do výše 5 000 Kč.

Související ustanovení:

Hlava I – přestupky

Související předpisy:

zákon o přestupcích

ČÁST DESÁTÁ – SPOLEČNÁ, PŘECHODNÁ, ZRUŠOVACÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

HLAVA I – SPOLEČNÁ USTANOVENÍ

§ 136

[Povolovací řízení a stanovení zajištění daně před účinností zákona]

(1) Právnické nebo fyzické osoby, které chtějí od 1. ledna 2004 být uživatelem [§ 3 písm. i) a § 13] nebo provozovatelem daňového skladu [§ 3 písm. f) a § 19 odst. 2 písm. b)], jsou povinny podat návrh na vydání takového povolení do 30 dnů ode dne vyhlášení tohoto zákona.

(2) Právnické nebo fyzické osoby, které vyrábějí vybrané výrobky a dle tohoto zákona jim vznikne povinnost provozovat daňový sklad (§ 19 odst. 3), jsou povinny podat návrh na vydání takového povolení (§ 20) do 30 dnů ode dne vyhlášení tohoto zákona.

(3) Právnické nebo fyzické osoby, které podle odstavce 1 nebo 2 podají návrh na vydání rozhodnutí o povolení k provozování daňového skladu do 30 dnů ode dne vyhlášení tohoto zákona, jsou povinny zajistit daň způsobem uvedeným v § 21 odst. 1 do 31. prosince 2003. Celní ředitelství může vydat povolení k provozování daňového skladu ještě před tímto datem. Pokud však k 31. prosinci 2003 není daň zajištěna, celní ředitelství vydané povolení zruší. Pro jednotlivý daňový sklad musí zajištění daně odpovídat:

a) výši daně zdaněných vybraných výrobků, které jsou v měsíci podání návrhu na vydání rozhodnutí o povolení k provozování daňového skladu umístěny na území budoucího daňového skladu a u kterých bude uplatněn nárok na vrácení daně,

b) výši daňové povinnosti, která by navrhovateli vznikla podle dosavadních právních předpisů při vyskladnění dosud nezdaněných vybraných výrobků, které jsou v měsíci podání návrhu na vydání rozhodnutí o povolení k provozování daňového skladu umístěny na území budoucího daňového skladu,

c) jedné desetiny výše daňové povinnosti, která navrhovateli vznikla podle dosavadních právních předpisů při vyskladnění vybraných výrobků v období od 1. ledna 2003 do posledního dne měsíce předcházejícího měsíci, ve kterém byl návrh na vydání rozhodnutí o povolení k provozování daňového skladu podán.

(4) Právnické nebo fyzické osoby, které na daňovém území České republiky vyrábějí vybrané výrobky, jsou povinny k 31. prosinci 2003 provést inventarizaci všech dosud nezdaněných vybraných výrobků a těch zdaněných vybraných výrobků, u kterých budou uplatňovat nárok na vrácení daně.

K § 136

1. Zákon o spotřebních daních nabyl, s výjimkou některých ustanovení, účinnosti dnem 1. ledna 2004. Cílem stanovení účinnosti některých ustanovení na den vyhlášení zákona ve Sbírce zákonů, tj. 24. října 2003, bylo, aby v okamžiku nabytí účinnosti zákona jako celku byly nezdaněné vybrané výrobky v režimu podmíněného osvobození od daně a u těch vybraných výrobků, které mají být od daně osvobozeny, bylo vydáno zvláštní povolení na přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně. Návrh na vydání příslušných povolení, tj. povolení k provozování daňového skladu a zvláštního povolení na přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, musel být podán do 30 dnů od vyhlášení zákona ve Sbírce zákonů. V případě povolení k provozování daňového skladu musel být návrh na jeho vydání podán ve stanovené lhůtě jak v případě tzv. skladovacího daňového skladu [§ 19 odst. 2 písm. b)], tak v případě daňového skladu výrobního [§ 19 odst. 2 písm. a)].

2. Navrhovatelům, kteří podali návrh na vydání povolení k provozování daňového skladu ve stanovené lhůtě do 30 dnů od vyhlášení zákona, byla stanovena povinnost poskytnout zajištění daně způsobem dle § 21 ve výši stanovené v § 136 odst. 3, a to ve lhůtě do 31. prosince 2003. Nebylo-li zajištění daně v této lhůtě poskytnuto, bylo příslušné celní ředitelství oprávněno vydané povolení zrušit. Povinnost poskytnout ve stanovené lhůtě zajištění daně se tak vázala jen k návrhům včas podaným. Ostatní navrhovatelé se tak již vystavovali nebezpečí, že z důvodů časových a kapacitních na příslušných celních ředitelstvích jim povolení nebude před nabytím účinnosti zákona vydáno.

3. Právnickým a fyzickým osobám, které vyrábějí na daňovém území České republiky vybrané výrobky, byla v souvislosti s nabytím účinnosti nového zákona stanovena povinnost provést ke dni 31. prosince 2003 inventarizaci všech dosud nezdaněných vybraných výrobků (tj. těch, které budou ode dne 1. ledna 2004 v režimu podmíněného osvobození od daně) a těch zdaněných vybraných výrobků, u kterých bude uplatňován nárok na vrácení daně.

Související ustanovení:

§ 3 písm. j) – provozovatel daňového skladu, § 3 písm. h) – uživatel vybraných výrobků, § 13a – povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně, § 19 odst. 2 a 3 – podmíněné osvobození od daně, § 19c – povolení k provozování daňového skladu, § 21 – zajištění daně

§ 136a

Zdaňovací období, daňové přiznání a splatnost daně v průběhu insolvenčního řízení

(1) Jde-li o plátce, jehož úpadek nebo hrozící úpadek se řeší v insolvenčním řízení, probíhající zdaňovací období končí dnem, který předchází dni účinnosti rozhodnutí o úpadku. Další zdaňovací období plátce začíná dnem účinnosti rozhodnutí o úpadku a končí posledním dnem kalendářního měsíce, ve kterém bylo toto rozhodnutí insolvenčním soudem vydáno. Pro další období trvání insolvenčního řízení je zdaňovacím obdobím plátce kalendářní měsíc.

(2) Dnem, kdy je ukončeno insolvenční řízení, končí probíhající zdaňovací období plátce. Další zdaňovací období plátce začíná dnem následujícím po dni ukončení insolvenčního řízení a končí posledním dnem kalendářního měsíce, ve kterém bylo ukončeno insolvenční řízení.

(3) Daňová přiznání za zdaňovací období uvedená v odstavcích 1 a 2 je insolvenční správce, případně jiná osoba, která je podle zvláštního právního předpisu20) oprávněna účinně nakládat s majetkem náležejícím do majetkové podstaty, povinen podat do 25. dne po skončení zdaňovacího období.

(4) Daň za zdaňovací období uvedená v odstavcích 1 a 2 je splatná do 40. dne od skončení zdaňovacího období, ve kterém vznikla povinnost daň přiznat a zaplatit.

(5) Daň ze surového tabáku za zdaňovací období uvedená v odstavcích 1 a 2 je splatná ve lhůtě pro podání daňového přiznání.

20) Zákon č. 182/2006 Sb., o úpadku a způsobech jeho řešení (insolvenční zákon), ve znění pozdějších předpisů.

K § 136a

1. Zdaňovací období a termíny pro podání daňových přiznání a splatnost daně jsou obecně vymezeny v § 17 a 18. V tomto ustanovení jsou definována zdaňovací období, termíny pro podání daňových přiznání a splatnost daně v průběhu insolvenčního řízení.

K odst. 1 a 2

2. Odchylkou od obecných pravidel je především „rozdělení“ měsíčních zdaňovacích období při prohlášení úpadku a při ukončení insolvenčního řízení na 2 zdaňovací období.

3. Při prohlášení úpadku končí probíhající zdaňovací období dnem, který předchází dni účinnosti rozhodnutí o úpadku. Následující zdaňovací období začíná dnem účinnosti rozhodnutí o úpadku a končí posledním dnem kalendářního měsíce, ve kterém bylo toto rozhodnutí vydáno (tj. ve kterém nabylo účinnosti toto rozhodnutí).

4. Následně je v průběhu insolvenčního řízení zdaňovacím obdobím standardně kalendářní měsíc, ale v kalendářním měsíci, kdy došlo k ukončení insolvenčního řízení, není zdaňovacím období celý kalendářní měsíc, nýbrž v tomto měsíci opět vznikají 2 zdaňovací období. První zdaňovací období v tomto měsíci začíná prvním dnem tohoto kalendářního měsíce a končí dnem ukončení insolvenčního řízení a druhé zdaňovací období je zahájeno následující den a končí posledním dnem tohoto kalendářního měsíce.

K odst. 3 a 4

5. Nehledě na to, o jaký druh vybraného výrobku se jedná, musí být daňové přiznání podáno do 25. dne a daň je splatná do 40. dne po skončení zdaňovacího období.

6. V případech, kdy povinnost podat daňové přiznání vzniká následující pracovní den po vzniku povinnost přiznat a zaplatit daň (viz například § 18 odst. 6 až 9), platí tento postup i v průběhu insolvenčního řízení.

Související ustanovení:

§ 17 – zdaňovací období, § 18 – daňové přiznání a splatnost daně

Související předpisy:

insolvenční zákon

§ 137

[Stav ohrožení nebo válečný stav]

Po vyhlášení stavu ohrožení státu nebo válečného stavu může vláda na dobu trvání stavu ohrožení nebo válečného úpravu stavu svým nařízením v nezbytném rozsahu

a) provést platných sazeb daně,

b) umožnit ozbrojeným silám, ozbrojeným bezpečnostním sborům, hasičským záchranným sborům, havarijním službám a subjektům hospodářské mobilizace nákup vybraných výrobků za ceny bez daně.

K § 137

1. Stav ohrožení státu může na návrh vlády vyhlásit Parlament České republiky, je-li bezprostředně ohrožena svrchovanost státu nebo územní celistvost státu anebo jeho demokratické základy. K přijetí usnesení o vyhlášení stavu ohrožení státu je třeba souhlasu nadpoloviční většiny všech poslanců a souhlasu nadpoloviční většiny všech senátorů. Na rozdíl od nouzového stavu má tedy stav ohrožení striktně politický charakter. Tento stav zatím nebyl na území České republiky nikdy vyhlášen.

2. Parlament České republiky rozhoduje o vyhlášení válečného stavu, je-li Česká republika napadena, nebo je-li třeba plnit mezinárodní smluvní závazky o společné obraně proti napadení.

3. Jak vyplývá již z definice samotného ustanovení, vláda může nařízením provést úpravu platných sazeb daně pouze na dobu určitou, a to po dobu, kdy trvá stav ohrožení státu nebo válečný stav. Obdobně na přechodnou dobu lze vydávat vybrané výrobky za ceny bez spotřební daně ozbrojeným silám, ozbrojeným bezpečnostním sborům, hasičským záchranným sborům, havarijním službám a subjektům hospodářské mobilizace. Jedná se o mimořádné regulační opatření.

4. Vzhledem k tomu, že z vybraných výrobků se jako státní hmotné rezervy skladují minerální oleje ve formě pohonných hmot a topných olejů a dále líh, bude se opatření definované v tomto ustanovení týkat především těchto výrobků.

5. Nakládání s těmito vybranými výrobky v době vyhlášení stavu ohrožení státu nebo válečného stavu pak spadá do kompetence Správy státních hmotných rezerv.

Související ustanovení:

§ 11 – osvobození od daně, § 58 odst. 6 – zajištění daně z minerálních olejů, § 77 odst. 3 a 4 – zajištění daně z lihu

Související předpisy:

čl. 7 ústavního zákona č. 110/1998 Sb., o bezpečnosti České republiky, – čl. 43 ústavního zákona č. 1/1993 Sb., Ústava České republiky, – § 4 zák. o působnosti Správy stát. hm. rezerv, – § 18 zákona č. 241/2000 Sb., o hospodářských opatřeních pro krizové stavy a o změně některých souvisejících zákonů

§ 138

zrušen

§ 139

[Prováděcí předpisy]

(1) Ministerstvo financí vydá vyhlášku k ustanovením § 21 odst. 2 a 11, § 26, 56, 81 a 131.

(2) Ministerstvo průmyslu a obchodu vydá vyhlášku k provedení § 49 odst. 12, § 134a odst. 2, § 134b odst. 3, § 134e odst. 3, § 134e odst. 6 písm. d), § 134e odst. 7, § 134l odst. 2, § 134m odst. 3, § 134p odst. 3, § 134p odst. 6 písm. d) a § 134p odst. 7 a 11.

(3) Ministerstvo zemědělství vydá vyhlášku k provedení § 57.

K § 139

1. Toto ustanovení opravňuje příslušná ministerstva k vydání prováděcích předpisů k vybraným ustanovením. V tomto ustanovení je i zmocnění pro vydání prováděcího předpisu k provedení § 26. Ustanovení, které se odkazovalo na prováděcí předpis, však pozbylo platnosti dnem, kdy vstoupila v platnost smlouva o přistoupení České republiky k Evropské unii, tedy k 1. květnu 2004. Náležitosti průvodního dokladu již nejsou stanoveny vyhláškou Ministerstva financí České republiky, ale příslušným předpisem Evropského společenství. Tímto přepisem je nařízení Komise (EHS) č. 2719/92 ze dne 11. září 1992 o průvodním úředním dokladu při přepravě výrobků podléhajících spotřební dani v rámci s podmíněným osvobozením od spotřební daně.

K odst. 1

2. Ministerstvo financí České republiky na základě zmocnění vydalo následující prováděcí vyhlášky:

a) vyhláška č. 313/2005 Sb., o stanovení vzoru a náležitostí záruční listiny pro zajištění spotřební daně ručením, k provedení § 21 odst. 2,

b) vyhláška č. 370/2003 Sb., kterou se stanoví podmínky a náležitosti pro prokázání skutečností rozhodných pro posouzení žádostí o snížení zajištění spotřební daně nebo o upuštění od jeho poskytnutí, k provedení § 21 odst. 11,

c) vyhláška č. 413/2003 Sb., kterou se stanoví způsob výpočtu nároku na vrácení spotřební daně zaplacené v cenách některých minerálních olejů prokazatelně použitých pro výrobu tepla a způsob a podmínky vedení evidence o nákupu a spotřebě těchto výrobků, k provedení § 56 odst. 10,

d) vyhláška č. 468/2003 Sb., o stanovení vzorce pro výpočet extraktu původní mladiny před zakvašením a metodách určení extraktu původní mladiny, k provedení § 81 odst. 3,

e) vyhláška č. 467/2003 Sb., o používání tabákových nálepek při značení tabákových výrobků, k provedení § 131 odst. 1 písm. a) až i) a k),

f) vyhláška č. 275/2005 Sb., kterou se stanoví postup při zpracování návrhů cen u cigaret pro konečného spotřebitele a při změnách těchto cen, k provedení § 131 odst. 1 písm. j).

3. V tomto odstavci je dále uvedeno, že je vydán prováděcí předpis k provedení ustanovení § 26 a 43g odst. 2. V prvním případě jsou náležitosti návrhu elektronického průvodního dokladu uvedeny v Nařízení, nikoli ve vyhlášce. Jedná se o pozůstatek předchozí úpravy, kdy se náležitosti průvodního dokladu, který se vystavoval v listinné podobě, stanovily ve vyhlášce. Ve druhém případě se jedná o neplatný odkaz, který zůstal v návrhu novely zákona, přestože v rámci schvalovacího procesu byl z § 43g odst. 2 odstraněn a to z důvodu, že by správce daně mohl prováděcí předpis o posuzování ekonomické stability daňových subjektů používat tvrdě vůči menším daňovým subjektům.

K odst. 2

4. Ministerstvo průmyslu a obchodu České republiky na základě zmocnění vydalo následující prováděcí vyhlášky:

a) vyhláška č. 237/2005 Sb., kterou se stanoví výše technicky zdůvodněných ztrát při dopravě a skladování minerálních olejů, k provedení § 49 odst. 11,

b) vyhláška č. 61/2007 Sb., kterou se stanoví podrobnosti značkování a barvení vybraných minerálních olejů a značkování některých dalších minerálních olejů, k provedení § 134a odst. 2, § 134b odst. 3, § 134e odst. 3, § 134e odst. 6 písm. d), § 134e odst. 7 a 11, § 134l odst. 2, § 134m odst. 3, § 134p odst. 3, § 134p odst. 6 písm. d) a § 134p odst. 7 a 11,

c) vyhláška č. 34/2007 Sb., o značkování některých dalších minerálních olejů k provedení § 134l odst. 2, § 134m odst. 3, § 134p odst. 3, § 134p odst. 6 písm. d) a § 134p odst. 7.

K odst. 3

5. Ministerstvo zemědělství České republiky na základě zmocnění vydalo vyhlášku č. 202/2014 Sb. k provedení § 57.

Související ustanovení:

§ 21 – zajištění daně, § 49 – osvobození od daně z minerálních olejů, § 56 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro výrobu tepla, § 57 – vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro zemědělskou prvovýrobu, § 81 – předmět daně z piva, § 131 – případy, k nimž má být vydán zvláštní předpis, § 134a – vymezení pojmu značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134b – předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134e a 134f – povinnosti a zákazy při značkování a barvení vybraných minerálních olejů, § 134l – vymezení pojmu značkování některých dalších minerálních olejů, § 134m – předmět značkování některých dalších minerálních olejů, § 134p a 134q – povinnosti a zákazy při značkování některých dalších minerálních olejů

HLAVA II – PŘECHODNÁ USTANOVENÍ

§ 140

[Přechodná ustanovení regulující implementaci nových pravidel k 1. lednu 2004]

(1) Správu daní, u nichž ke dni nabytí účinnosti tohoto zákona nezaniklo právo daň vyměřit nebo vymáhat nebo nezanikl nárok na vrácení daně, vykonávají dosavadní správci daně podle dosavadních právních předpisů.

(2) Podle dosavadních právních předpisů se posuzují všechny lhůty až do ukončení jejich běhu, které začaly běžet přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona; lhůty pro uplatnění práv vzniklých přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona se řídí dosavadními právními předpisy, i když začnou běžet po dni nabytí účinnosti tohoto zákona.

(3) Právnické nebo fyzické osoby, které na daňovém území České republiky vyrábějí vybrané výrobky, jsou povinny přiznat a zaplatit daň z nezdaněných vybraných výrobků, které nebudou od 1. ledna 2004 umístěny v režimu podmíněného osvobození od daně, do 25. ledna 2004.

(4) Při výpočtu daně, která bude přiznána a odvedena podle odstavce 3, se použijí sazby daně platné od 1. ledna 2004. Při uplatnění nároku na vrácení daně podle odstavce 1 může být daň vrácena pouze do výše daně, která byla zahrnuta do cen vybraných výrobků ve výši platné v den jejich vyskladnění podle dosavadních právních předpisů.

(5) Prodej vybraných výrobků za ceny bez daně členům posádek letadel zahraničních linek při odletu z České republiky a fyzickým osobám v prodejnách DUTY/TAX FREE v tranzitním prostoru mezinárodních letišť a na palubách letadel zahraničních linek lze uskutečňovat do dne vstupu České republiky do Evropské unie na základě povolení udělených Ministerstvem financí podle právních předpisů platných do 31. prosince 2003 a za podmínek stanovených těmito předpisy. Dnem následujícím po dni vstupu České republiky do Evropské unie platnost těchto povolení zaniká.

(6) Byl-li prodej vybraných výrobků uskutečňován v prodejnách DUTY/TAX FREE umístěných na celních cestách silničních celních přechodů podle právních předpisů platných do 31. 12. 2003, osoby provádějící takový prodej vybraných výrobků bez daně na základě povolení Ministerstva financí jsou povinny k 31. 12. 2003 za účasti celního úřadu, v jehož místní působnosti je prodej zboží bez daně prováděn, provést inventarizaci všech nezdaněných vybraných výrobků. Od 1. 1. 2004 do 31. 3. 2004 mohou být nezdaněné vybrané výrobky, uvedené v inventurním seznamu, doprodány za ceny bez daně v prodejnách DUTY/TAX FREE umístěných na celních cestách silničních celních přechodů. Zbývající zboží, které na prodejnách zůstane i po 31. 3. 2004, bude po zaplacení daně nebo do přidělení příslušného celně schváleného určení pod celním dohledem, a to včetně vybraných výrobků propuštěných do režimu vývozu a umístěných v prodejnách DUTY/TAX FREE.

(7) Je-li prodej vybraných výrobků uskutečňován do dne vstupu České republiky do Evropské unie v prodejnách DUTY/TAX FREE v tranzitním prostoru mezinárodních letišť a na palubách letadel zahraničních linek podle právních předpisů platných do 31. 12. 2003 (odstavec 5), osoby provádějící prodej vybraných výrobků bez daně na základě povolení Ministerstva financí jsou povinny následující pracovní den po dni vstupu České republiky do Evropské unie za účasti celního úřadu, v jehož územní působnosti je prodej zboží bez daně prováděn, provést inventarizaci všech vybraných výrobků. Od tohoto dne jsou nezdaněné vybrané výrobky do zaplacení daně, do nabytí právní moci povolení k prodeji vybraných výrobků za ceny bez daně podle § 36 nebo do přidělení příslušného celně schváleného určení pod celním dohledem včetně vybraných výrobků propuštěných do režimu vývozu a umístěných v prodejně DUTY/TAX FREE.

(8) Výrobci nebo dovozci tabákových výrobků mohou vyrobit nebo dovézt tabákové výrobky označené tabákovými nálepkami se sazbou spotřební daně z tabákových výrobků platnou do 31. prosince 2003 nejpozději do 31. ledna 2004.

(9) Výrobci nebo dovozci tabákových výrobků mohou tabák bez označení tabákovou nálepkou vyrobit, dovézt a uvést do volného daňového oběhu nejpozději do 31. ledna 2004.

(10) Fyzické nebo právnické osoby, které nakoupily tabák bez označení tabákovou nálepkou za účelem dalšího prodeje, mohou tento tabák prodávat nejpozději do 30. června 2005. Po uplynutí této doby tabák bez označení tabákovou nálepkou se považuje za neznačený.

(11) Vybrané výrobky vyrobené před datem účinnosti tohoto zákona, které nebyly zdaněny podle dosavadních právních předpisů, musí být uvedeny do volného daňového oběhu nebo uvedeny do režimu podmíněného osvobození od daně ke dni nabytí účinnosti tohoto zákona.

(12) Vybrané výrobky vyrobené před datem účinnosti tohoto zákona, které byly zdaněny podle dosavadních právních předpisů, mohou být umístěny v daňovém skladu společně s vybranými výrobky uvedenými do režimu podmíněného osvobození od daně až do doby jejich odeslání z daňového skladu, nejdéle však do 30. června 2004. Tyto zdaněné výrobky musí být v daňovém skladu skladovány a evidovány samostatně.

(13) Odpadní oleje uvedené pod číselnými kódy nomenklatury celního sazebníku 2710 91 až 2710 99, které přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona právnické nebo fyzické osoby získaly bez daně nebo s nulovou sazbou daně a použily je pro výrobu směsí podle § 19 odst. 2 písm. c) zákona č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních, ve znění pozdějších předpisů, nebo je pro tento účel prodaly, nebo je použily pro výrobu tepla bez ohledu na způsob spotřeby tepla nebo je pro tento účel prodaly, se osvobozují od spotřební daně. Pokud již byla spotřební daň zaplacena, správce daně uvedený v odstavci 1 ji na žádost daňového subjektu vrátí.

(14) Odpadní oleje uvedené pod číselnými kódy nomenklatury celního sazebníku 2710 91 až 2710 99 získané přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona výměnou olejů v motorech, v převodovkách, v transformátorech, v hydraulických zařízeních a v ložiscích, a to nejvýše v takovém množství oleje, které bylo do těchto zařízení původně vloženo, se osvobozují od spotřební daně. Pokud již byla spotřební daň zaplacena, správce daně uvedený v odstavci 1 ji na žádost daňového subjektu vrátí.

(15) Pokud je výrobek osvobozen od spotřební daně podle odstavců 13 a 14, nevznikla daňovému subjektu z tohoto důvodu povinnost k registraci a k vystavování daňového dokladu podle zákona č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních, ve znění pozdějších předpisů. Nesplnění této povinnosti daňovým subjektem přede dnem účinnosti tohoto zákona nepodléhá sankcím.

(16) Cigarety v jednotkovém balení obsahujícím méně než 20 kusů mohou být na daňovém území České republiky uvedeny do volného daňového oběhu do 31. led-na 2007. V takovém případě se ustanovení § 135b odst. 1 písm. b) a § 135b odst. 3 písm. b) nepoužijí.

(17) Fyzické nebo právnické osoby, které nakoupily cigarety v jednotkovém balení obsahujícím méně než 20 kusů za účelem jejich dalšího prodeje, mohou tyto cigarety prodávat nejdéle do 30. června 2007. V takovém případě se ustanovení § 135b odst. 1 písm. h) a § 135b odst. 3 písm. e) nepoužijí.

HLAVA III – ZRUŠOVACÍ USTANOVENÍ

§ 141

[Zrušené právní předpisy]

Zrušuje se:

1. 1. Zákon č. 212/1992 Sb., o soustavě daní.

2. 2. Zákon č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních.

3. 3. Zákon č. 199/1993 Sb., kterým se mění a doplňuje zákon č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních.

4. 4. Zákon č. 260/1994 Sb., kterým se mění a doplňuje zákon č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních, ve znění pozdějších předpisů.

5. 5. Zákon č. 148/1995 Sb., kterým se mění a doplňuje zákon č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních, ve znění pozdějších předpisů.

6. 6. Zákon č. 303/1993 Sb., o zrušení státního tabákového monopolu a o opatřeních s tím souvisejících.

7. 7. Zákon č. 45/1994 Sb., kterým se mění a doplňuje zákon č. 303/1993 Sb., o zrušení státního tabákového monopolu a o opatřeních s tím souvisejících.

8. 8. Zákon č. 106/1995 Sb., kterým se mění a doplňuje zákon č. 303/1993 Sb., o zrušení státního tabákového monopolu a o opatřeních s tím souvisejících, ve znění zákona č. 45/1994 Sb. a zákona č. 40/1995 Sb.

HLAVA IV – ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ

§ 142

Účinnost

1. 1. Tento zákon nabývá účinnosti dnem 1. ledna 2004, s výjimkou ustanovení

a) § 4 odst. 1 s výjimkou písm. e) a h) a odst. 2, § 13 s výjimkou odst. 2 písm. h), § 20 s výjimkou odst. 2 písm. g) a i), § 21, 117, 136, 138 a 140, která nabývají účinnosti dnem vyhlášení,

b) § 2 odst. 1 písm. b), c) a d) a odst. 2, § 3 písm. b), h) a m), § 4 odst. 1 písm. e) a h), § 7 odst. 2, § 8 odst. 2, § 9 odst. 3 písm. g) a i), § 11 odst. 1 písm. d), § 13 odst. 2 písm. h), § 14 odst. 2, 3 a 5, § 20 odst. 2 písm. g) a i), § 22, 23, 25, § 26 odst. 11, § 27, § 28 odst. 5, 6 a 9, § 29, 30, 31, 32, 33, 36, 39, § 49 odst. 8, 9, 10 a 11, § 103 odst. 2, § 104 odst. 2, § 107 odst. 2 a 4, § 109, § 114 odst. 2 a 6, § 118 odst. 2, 8 a 13, § 119 odst. 5, § 122 odst. 4 a § 126 písm. b), která nabývají účinnosti dnem vstupu smlouvy o přistoupení České republiky k Evropské unii v platnost.

1. 2. Ustanovení § 3 písm. a) a l), § 7 odst. 1, § 8 odst. 1, § 11 odst. 1 písm. c), § 13 odst. 2 písm. g), § 20 odst. 2 písm. f) a h), § 26 odst. 10, § 35, § 49 odst. 5, 6 a 7, § 104 odst. 1, § 107 odst. 1 a 3, § 114 odst. 1 a 5, § 118 odst. 1, 7 a 12, § 119 odst. 4 a § 126 písm. a) pozbývají platnosti dnem vstupu smlouvy o přistoupení České republiky k Evropské unii v platnost.

Vybraná přechodná ustanovení novel

Čl. II zákona č. 331/2014 Sb.

Tato část zákona byla oznámena v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, v platném znění.

K Čl. II

Podle směrnice 98/34/ES, v platném znění, musí členské státy znovu notifikovat návrh národního předpisu, provedou-li v něm změny, které zásadně změní oblast jeho působnosti, zkrátí původně předpokládanou dobu jeho zavedení, doplní specifikace nebo požadavky nebo zpřísní požadavky v něm obsažené.

Čl. III zákona č. 331/2014 Sb.

Přechodná ustanovení

1. 1. Provozovatel daňového skladu, který poskytuje zajištění daně z minerálních olejů složením nebo převodem finančních prostředků podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona, je povinen

a) do 60 dní ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona poskytnout zajištění daně z minerálních olejů podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona, nebo

b) do 15 dní ode dne nabytí

1. účinnosti tohoto zákona podat správci daně návrh na změnu způsobu zajištění daně podle § 21 odst. 1 zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona, a

2. právní moci rozhodnutí o změně způsobu zajištění daně poskytnout zajištění daně v souladu s tímto rozhodnutím.

1. 2. Povolení k provozování daňového skladu vydané provozovateli daňového skladu, který

a) postupoval v souladu s bodem 1, se považuje za povolení k provozování daňového skladu vydané podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona,

b) postupoval v souladu s bodem 1, ale jemuž byl návrh na změnu způsobu zajištění daně zamítnut, pozbývá platnosti patnáctým dnem po nabytí právní moci rozhodnutí o tomto zamítnutí, nebo

c) nepostupoval v souladu s bodem 1, pozbývá platnosti dnem následujícím po dni nabytí účinnosti tohoto zákona.

1. 3. Povolení k provozování daňového skladu minerálních olejů, který nesplňuje podmínky stanovené v § 59 odst. 8 zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona, vydané přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona se považuje za povolení k provozování daňového skladu minerálních olejů podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona, po dobu 6 měsíců. Nedojde-li v této době ke splnění podmínek stanovených v § 59 odst. 8 zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona, povolení k provozování takového daňového skladu uplynutím této doby zaniká.

2. 4. Správce daně o návrhu na změnu způsobu zajištění daně podle bodu 1 rozhodne do 60 dní ode dne zahájení řízení. Proti tomuto rozhodnutí lze podat odvolání do 10 dní ode dne jeho doručení; odvolání proti tomuto rozhodnutí má odkladný účinek.

3. 5. Povolení vydané přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona zůstává v platnosti s tím, že se jeho účinky posuzují podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona; tím není dotčena doba platnosti stanovená v tomto povolení.

4. 6. Podmínky pro vydání povolení podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona, musí být v případě povolení podle bodu 5 splněny do 6 měsíců ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona.

5. 7. Účinky návrhu na zahájení řízení podaného přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona, kterým bylo zahájeno řízení o vydání povolení, které nebylo do dne nabytí účinnosti tohoto zákona pravomocně ukončeno, zůstávají zachovány s tím, že správce daně vyzve navrhovatele, aby doplnil údaje potřebné pro vydání povolení podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona.

6. 8. Lhůta pro vydání povolení podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona, v případě řízení podle bodu 7 běží znovu ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona.

7. 9. Osoba, která je osobou nakládající se zvláštním minerálním olejem ke dni nabytí účinnosti tohoto zákona, se považuje za osobu nakládající se zvláštním minerálním olejem registrovanou podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona, a to po dobu 3 měsíců ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona.

8. 10. Pokud osoba nakládající se zvláštním minerálním olejem podle bodu 9 do 3 měsíců ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona podá přihlášku k registraci, považuje se za osobu nakládající se zvláštním minerálním olejem registrovanou podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona, a to do dne předcházejícího dni pravomocného ukončení registračního řízení.

9. 11. Pokud bude přihláška k registraci podle bodu 10 zamítnuta, považuje se osoba nakládající se zvláštními minerálními oleji dnem nabytí právní moci zamítavého rozhodnutí za osobu nakládající se zvláštními minerálními oleji, jejíž registrace byla zrušena.

K Čl. III

K bodům 1 a 2

1. Novela účinná k 1. lednu 2015 zvýšila maximální limit pro zajištění daně u daňového skladu minerálních olejů provedené složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet zřízený správcem daně z částky 100 000 000 Kč na částku 1 500 000 000 Kč.

2. V souladu s ustanoveními čl. 1 a 2 přechodných ustanovení je provozovatel daňového skladu, který poskytuje zajištění daně složením nebo převodem finančních prostředků na depozitní účet zřízený správcem daně ve výši maximálního limitu 100 000 000 Kč platného do 31. prosince 2014, přičemž skutečná částka nutná pro zajištění přesahuje tento limit, povinen buďto zvýšit poskytnuté zajištění daně (až do výše 1 500 000 000 Kč), nebo přejít na jiný způsob zajištění daně.

3. Pokud se provozovatel daňového skladu rozhodl pro první možnost, musel nejpozději do 2. března 2015 zvýšit poskytnuté zajištění daně v požadované výši.

4. Pokud se rozhodl změnit způsob zajištění daně, musel do 16. ledna 2015 podat správci daně návrh na změnu způsobu zajištění daně a do 15 dnů ode dne nabytí právní moci rozhodnutí o změně způsobu zajištění daně poskytnout zajištění daně v požadované výši.

5. V případě, že provozovatel daňového skladu postupoval v souladu s jedním z výše uvedených postupů, povolení k provozování daňového skladu se považuje za povolení, které je v souladu s ustanovením § 58 zákona i po 1. lednu 2015, pokud nebyl správcem daně zamítnut návrh na změnu způsobu zajištění daně.

6. Jestliže byl návrh na změnu způsobu zajištění daně správcem daně zamítnut, povolení k provozování daňového skladu pozbývá platnosti 15. dnem po nabytí právní moci zamítavého rozhodnutí. V souladu s bodem 4 přechodných ustanovení má odvolání proti takovému zamítavému rozhodnutí odkladný účinek.

7. Jestliže provozovatel daňového skladu nepostupoval ani jedním z výše uvedených postupů (tj. v požadovaných termínech nenavýšil zajištění daně, ani nepožádal o změnu zajištění daně, popř. ho neposkytl), povolení k provozování daňového skladu pozbylo platnosti dne 2. ledna 2015. Postup dle tohoto ustanovení by tak vedl ke zrušení povolení se zpětnou účinností.

K bodu 3

8. Novela účinná k 1. lednu 2015 rozšířila podmínky pro provozování daňového skladu minerálních olejů uvedené v § 59 odst. 8, které byly původně platné pouze pro distribuční daňový sklad ve smyslu § 19 odst. 2 písm. b) zákona, i na výrobní daňové sklady ve smyslu § 19 odst. 2 písm. a).

9. Jestliže výrobní daňový sklad neplnil k 1. lednu 2015 podmínky uvedené v § 59 odst. 8, musel je splnit nejpozději do 30. června 2015. V opačném případě povolení k provozování daňového skladu k témuž datu zaniklo.

K bodu 4

10. Za podmínek stanovených v bodu 1 přechodných ustanovení byl provozovatel daňového skladu minerálních olejů povinen zvýšit zajištění daně, nebo změnit způsob zajištění daně. V souladu s tímto bodem přechodných ustanovení je správce daně povinen rozhodnout o tomto návrhu na změnu způsobu zajištění daně do 60 dnů ode dne, tj. ode dne, kdy příslušnému správci daně došlo první podání v této věci.

11. Provozovatel měl lhůtu 10 dnů ode dne doručení rozhodnutí na podání odvolání, které má odkladný účinek. Zamítavé rozhodnutí nabývá právní moci buďto marným uplynutím lhůty, zamítnutím odvolání, nebo vzdáním se odvolání. Do 15 dnů po nabytí právní moci zamítavého rozhodnutí pak pozbývá platnosti relevantní povolení k provozování daňového skladu.

K bodům 5 a 6

12. Na povolení vydaná dle tohoto zákona před 1. lednem 2015 se pohlíží jako na povolení vydaná na základě právní úpravy účinné od 1. ledna 2015 se všemi účinky, které s sebou novela účinná od 1. ledna 2015 přinesla. Výjimku z tohoto pravidla lze nalézt u povolení, která byla vydána na dobu určitou před 1. lednem 2015. Tato povolení skončí dnem, který je uveden v povolení.

13. Nicméně nové podmínky pro vydání povolení podle tohoto zákona, které přinesla novela účinná od 1. ledna 2015 a které doposud držitelé povolení nebyli nuceni splňovat, musely být splněny do 30. června 2015.

K bodům 7 a 8

14. Pokud došlo k zahájení řízení o návrhu na vydání povolení podle tohoto zákona před 1. lednem 2015 a nebylo do tohoto data pravomocně ukončeno, účinky úkonů správce daně i navrhovatele jsou zachovány i po 1. lednu 2015.

15. Jelikož rozsah náležitostí návrhu na vydání povolení stanovených novelou účinnou od 1. ledna 2015 je větší než rozsah náležitostí požadovaných zákonem před tímto datem, správci daně je dána možnost vyžádat si od navrhovatele údaje nezbytné pro rozhodnutí o návrhu na vydání povolení dle úpravy účinné od 1. ledna 2015.

16. Lhůta pro vydání tohoto povolení běží znovu počínaje 1. lednem 2015.

K bodům 9 až 11

17. Novela účinná k 1. lednu 2015 stanoví povinnost osobám, které přijímají, nabízí k prodeji, prodávají nebo předávají zvláštní minerální oleje na daňovém území České republiky, aby byly registrovány v registru osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji (viz komentář k §134w až 134zg).

18. Dané body přechodných ustanovení stanoví, že všechny takové osoby byly do 31. března 2015 považovány automaticky za osoby registrované v registru osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji

19. Jestliže daná osoba podala přihlášku k registraci do 31. března 2015, pohlíží se na ni jako na osobu registrovanou až do dne nabytí právní moci rozhodnutí o registraci. V závislosti na výsledku registračního řízení se poté staly buď osobami „standardně“ registrovanými, nebo osobami, jimž byla registrace zrušena. V takovém případě se registrace považuje za zrušenou ke dni nabytí právní moci zamítavého rozhodnutí.

Související ustanovení k bodům 1 a 2:

§ 58 – zajištění daně z minerálních olejů, bod 4 přechodných ustanovení

Související ustanovení k bodu 3:

§ 19 – podmíněné osvobození od daně, § 59 – uplatnění režimu podmíněného osvobození od daně pro minerální oleje

Související ustanovení k bodu 4:

§ 58 – zajištění daně z minerálních olejů, body 1 a 2 přechodných ustanovení

Související ustanovení k bodům 5 a 6:

§ 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení

Související ustanovení k bodům 7 a 8:

§ 33c – povolení pro zasílání vybraných výrobků, § 43b – návrh na vydání povolení, § 43c – podmínky pro vydání povolení, § 43i – rozhodnutí o návrhu na vydání povolení

Související ustanovení k bodům 9 až 11:

§ 134w až 134zg – sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji

Čl. III zákona č. 157/2015 Sb.

Přechodná ustanovení

1. 1. Povolení k provozování daňového skladu minerálních olejů, který přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona nesplňuje podmínky stanovené v § 59 odst. 8 písm. a), b) nebo c) zákona č. 353/2003 Sb., ve znění pozdějších předpisů, se do 31. prosince 2015 považuje za povolení vydané podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění pozdějších předpisů. Tuto lhůtu může správce daně na základě žádosti provozovatele daňového skladu minerálních olejů ze závažných technických nebo provozních důvodů prodloužit nejdéle do 31. prosince 2016.

2. 2. Nedojde-li ve lhůtě stanovené v bodě 1 ke splnění podmínek stanovených v § 59 odst. 8 písm. a), b) nebo c) zákona č. 353/2003 Sb., ve znění pozdějších předpisů, nebo § 59 odst. 12, 14 nebo 15 zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona, povolení k provozování takového daňového skladu zaniká.

3. 3. Osoba, která je osobou skladující surový tabák ke dni nabytí účinnosti tohoto zákona, se považuje za osobu skladující surový tabák registrovanou podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona, a to po dobu 1 měsíce ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona.

4. 4. Pokud osoba skladující surový tabák podle bodu 3 do 1 měsíce ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona podá přihlášku k registraci, považuje se za osobu skladující surový tabák podle zákona č. 353/2003 Sb., ve znění účinném ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona, a to do dne předcházejícího dni pravomocného ukončení registračního řízení.

5. 5. Pokud bude přihláška k registraci podle bodu 4 zamítnuta, považuje se osoba skladující surový tabák dnem nabytí právní moci zamítavého rozhodnutí za osobu skladující surový tabák, jejíž registrace byla zrušena.

K bodu 1

1. S účinností od 1. ledna 2015 byly v § 59 odst. 8 zákona o spotřebních daních sjednoceny požadavky na daňové sklady, ve kterých se nakládá s minerálními oleji. Bez ohledu na to, jaké druhy minerálních olejů se v daňovém skladu nacházejí, musí být skladovací zařízení při příjmu a výdeji vybavena vhodným měřícím zařízením na měření množství minerálních olejů, jejich měrné hmotnosti a teploty, což je v případě daňových skladů, ve kterých jsou skladovány pouze zkapalněné ropné plyny nebo těžké topné oleje, nereálné.

2. Novelou byla provedena jednak technická úprava již zmíněného ustanovení, která spočívá v nahrazení nenormativního odkazu na zákon o metrologii odkazem normativním, a dále bylo ustanovení § 59 zákona o spotřebních daních doplněno o další odstavce, které upravují podmínky pro provozování daňových skladů na minerální oleje. Nové znění odst. 11 a nově doplněné odst. 12, 14 a 15 v ustanovení § 59 zákona o spotřebních daních definují výjimky z podmínek stanovených v odst. 8 tohoto ustanovení.

3. Povolení k provozování daňového skladu, které bylo před účinností zákona č. 157/2015 Sb., kterým se novelizuje zákon č. 353/2003 Sb., zůstává v platnosti, nejdéle však do 31. prosince 2015. Do této doby by držitel měl splnit nově stanovené podmínky k provozování daňové skladu na minerální oleje. Přechodné ustanovení pak definuje období, které mají daňové subjekty na to, aby splnily podmínky definované v § 59 odst. 8 písm. a) až c), popřípadě splnily podmínky uvedené nových ustanovení § 59 odst. 12, 14 a 15 zákona. Na rozdíl od podobného přechodného ustanovení k novele zákona účinné k 1. lednu 2015 v tomto přechodném ustanovení je správci daně na základě správního uvážení a žádosti daňového subjektu provozujícího daňový sklad umožněno prodloužit tuto lhůtu až k 31. prosinci 2016. Důvodem pro prodloužení lhůty ke splnění zákonem stanovených nových podmínek musí být závažné technické nebo provozní důvody (například doba potřebná pro vypsání výběrového řízení na nákup měřících zařízení, výroba měřicích zařízení, certifikace těchto měřících zařízení, akreditace laboratoře a podobně).

K bodu 2

4. Druhý bod přechodných ustanovení pak stanoví další postup ve věci platnosti povolení k provozování daňového skladu na minerální oleje, které bylo vydáno před účinností zákona č. 157/2015 Sb., kterým se novelizuje zákon č. 353/2003 Sb.

5. Nebudou-li nové podmínky stanovené zákonem k provozování daňového skladu na minerální oleje splněny do konce roku, vydané povolení k provozování daňového skladu zaniká. Stejně tak povolení k provozování daňového skladu na minerální oleje zaniká, pokud nové podmínky nebudou splněny ani v náhradní lhůtě stanovené správcem daně ze závažných technických nebo provozních důvodů na základě žádosti držitele povolení. V případě zániku může daňový subjekt podat nový návrh na vydání povolení k provozování daňového skladu na minerální oleje kdykoli od zániku původního povolení, na rozdíl od případu, kdy je povolení k provozování daňového skladu na minerální oleje zrušeno z moci úřední podle § 20 odst. 2 zákona.

6. Pokud dojde k zániku povolení k provozování daňového skladu na minerální oleje má osoba, která byla držitelem tohoto povolení, povinnost provést za přítomnosti úřední osoby správce daně do 5 dnů inventuru vybraných výrobků v souladu s § 43p odst. 1 zákona.

K bodu 3 až 5

7. Třetí bod přechodných ustanovení stanovuje období od účinnosti zákona, po kterou je osoba skladující surový tabák bez registrace považována za osobu registrovanou k této činnosti podle nové úpravy zákona. Lhůta pro tyto osoby končí 3. srpna 2015. Následující den tato osoba již není považována za osobu registrovanou ke skladování surového tabáku.

8. Přechodné ustanovení v bodě 4 navazuje na bod 3. Ve stejné lhůtě do 3. srp-na 2015 jsou osoby povinny podat přihlášku k registraci ke skladování surového tabáku, aby mohly být dále považovány za osoby registrované k této činnosti, a to do doby pravomocného ukončení registračního řízení. Výsledkem registračního řízení je buď registrace osoby skladující surový tabák, nebo rozhodnutí o zamítnutí registrace.

9. Poslední přechodné ustanovení pak stanoví, jak nahlížet na osobu, které byla přihláška k registraci zamítnuta. V případě zamítnutí registrace ke skladování surového tabáku se dnem pravomocného rozhodnutí o zamítnutí registrace tato registrace považuje za zrušenou. Osoba se tedy bude považovat za registrovanou pouze v období od 1. července 2015 do doby pravomocného rozhodnutí o zamítnutí registrace, za podmínky, že přihlášku k registraci podala včas do 3. srpna 2015.

10. V případě zrušení registrace v rámci přechodného období může osoba, které byla registrace zrušena tímto způsobem, podat novou přihlášku k registraci kdykoli, na rozdíl od případů zrušení registrace z moci úřední podle § 134zu odst. 2 písm. a), b) a d) zákona.

Table of Contents

PŘEDMLUVA

O AUTORECH

SEZNAM POUŽITÝCH ZKRATEK

ČÁST PRVNÍ – OBECNÁ USTANOVENÍ

§ 1

Předmět úpravy

§ 2

Daňové území

§ 3

Vymezení pojmů

§ 4

Plátce daně

§ 5

Prokázání zdanění vybraných výrobků

§ 6

Prokázání oprávněného nabytí vybraných výrobků osvobozených od daně

§ 7

Předmět daně

§ 8

Vznik daňové povinnosti

§ 9

Vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit

§ 10

Sazby a výpočet daně

§ 11

Osvobození od daně

§ 12

Uplatnění nároku na osvobození od daně

§ 13

Přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně

§ 13a

Povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně

§ 13b

Zánik povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně

§ 13c

Zrušení povolení k přijímání a užívání vybraných výrobků osvobozených od daně z moci úřední

§ 14

Vracení daně plátci

§ 15

Vracení daně osobám požívajícím výsad a imunit

§ 15a

Vracení daně ozbrojeným silám členských států NATO s výjimkou ozbrojených sil České republiky

§ 16

Zánik nároku na vrácení daně

§ 17

Zdaňovací období

§ 18

Daňové přiznání a splatnost daně

§ 19

Podmíněné osvobození od daně

§ 19a

Provozování daňového skladu

§ 19b

Další podmínka pro vydání povolení k provozování daňového skladu

§ 19c

Povolení k provozování daňového skladu

§ 20

Zrušení povolení k provozování daňového skladu z moci úřední

§ 20a

Způsoby zajištění daně

§ 20b

Zvláštní ustanovení o zajištění úhrady na nesplatnou nebo dosud nestanovenou daň

§ 21

Zajištění daně

§ 21a

Povolení ručitele

§ 22

Oprávněný příjemce pro opakované přijímání vybraných výrobků

§ 22a

Další podmínka pro vydání povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků

§ 22b

Zrušení povolení pro opakované přijímání vybraných výrobků z moci úřední

§ 23

Oprávněný příjemce pro jednorázové přijetí vybraných výrobků

§ 23a

Podmínka pro vydání povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků

§ 23b

Povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků

§ 23c

Zánik povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků

§ 23d

Použití zajištění daně v případě zániku povolení pro jednorázové přijetí vybraných výrobků

§ 24

Doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky

§ 25

Doprava vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně mezi členskými státy

§ 26

Návrh elektronického průvodního dokladu při zahájení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

§ 27

Elektronický průvodní doklad při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

§ 27a

Elektronický průvodní doklad při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

§ 27b

Elektronické doklady při vývozu vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

§ 27c

Nedostupnost elektronického systému při zahájení dopravy a během dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

§ 27d

Nedostupnost elektronického systému při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

§ 27e

Nedostupnost elektronického systému při vývozu

§ 27f

Náhradní doklady při dopravě vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

§ 28

Porušení režimu podmíněného osvobození od daně během dopravy

§ 29

Doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání

§ 30

Zjednodušený průvodní doklad

§ 31

Doprava vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky do jiného členského státu nebo přes území jiného členského státu pro účely podnikání

§ 32

Doprava vybraných výrobků pro osobní spotřebu

§ 33

Zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky

§ 33a

Zástupce pro zasílání vybraných výrobků

§ 33b

Podmínky pro vydání povolení pro zasílání vybraných výrobků

§ 33c

Povolení pro zasílání vybraných výrobků

§ 33d

Zrušení povolení pro zasílání vybraných výrobků z moci úřední

§ 33e

Postup při zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky

§ 33f

Vznik povinnosti daň přiznat a zaplatit v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky

§ 33g

Daňové přiznání v případě zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky

§ 33h

Použití zajištění daně pro účely zasílání vybraných výrobků na daňové území České republiky

§ 33i

Evidence vedená zástupcem pro zasílání vybraných výrobků

§ 33j

Potvrzení související se zasíláním vybraných výrobků na daňové území České republiky

§ 33k

Zasílání vybraných výrobků na území jiného členského státu

§ 33l

Doprava vybraných výrobků zasílaných na území jiného členského státu

§ 34

Dovoz vybraných výrobků

§ 35

zrušen

§ 36

Prodej za ceny bez daně

§ 36a

Povolení k prodeji za ceny bez daně

§ 36b

Prodej vybraných výrobků za ceny bez daně mezi držiteli povolení k prodeji za ceny bez daně

§ 37

Evidence v podniku na výrobu vybraných výrobků

§ 38

Evidence ve skladu vybraných výrobků

§ 39

Evidence vedená oprávněným příjemcem

§ 39a

Evidence vedená oprávněným odesílatelem

§ 40

Evidence vedená uživatelem

§ 41

Pravomoci správce daně

§ 42

[Řízení o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku]

§ 42a

[Rozhodnutí o zajištění vybraných výrobků nebo dopravního prostředku]

§ 42b

Řízení o zajištěných vybraných výrobcích nebo dopravním prostředku

§ 42c

Uvolnění zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku

§ 42d

Propadnutí nebo zabrání zajištěných vybraných výrobků nebo dopravního prostředku

§ 42e

Náhrada nákladů

§ 43

Pokuty

ČÁST DRUHÁ – OBECNÁ USTANOVENÍ O POVOLOVACÍM ŘÍZENÍ

§ 43a

Povolovací řízení

§ 43b

Návrh na vydání povolení

§ 43c

Podmínky pro vydání povolení

§ 43d

Spolehlivost

§ 43e

Prokazování bezúhonnosti

§ 43f

Bezdlužnost

§ 43g

Ekonomická stabilita

§ 43h

Postup k odstranění pochybností v údajích v návrhu na vydání povolení

§ 43i

Rozhodnutí o návrhu na vydání povolení

§ 43j

Oznamovací povinnost držitele povolení

§ 43k

Změna povolení

§ 43l

Zrušení povolení na žádost

§ 43m

Zrušení povolení z moci úřední

§ 43n

Odklad zrušení povolení

§ 43o

Zánik povolení

§ 43p

Povinnosti související se zrušením nebo zánikem povolení

§ 43q

Použití zajištění daně v případě zrušení nebo zániku povolení

ČÁST TŘETÍ – zvláštní USTANOVENÍ

hlava I – Daň z minerálních olejů

§ 44

Plátce daně z minerálních olejů

§ 45

Předmět daně z minerálních olejů

§ 46

Vznik povinnosti daň z minerálních olejů přiznat a zaplatit

§ 47

Základ daně z minerálních olejů

§ 48

Sazby daně z minerálních olejů

§ 49

Osvobození od daně z minerálních olejů

§ 50

Doprava minerálních olejů osvobozených od daně na daňovém území České republiky

§ 51

Prokázání zdanění minerálních olejů

§ 52

Prokázání oprávněného nabytí minerálních olejů osvobozených od daně

§ 52a

Povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně

§ 53

Nakládání s minerálními oleji osvobozenými od daně bez povolení k přijímání a užívání minerálních olejů osvobozených od daně

§ 53a

Evidence minerálních olejů osvobozených od daně

§ 54

Vracení daně z minerálních olejů plátci

§ 55

Vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje v mineralogických postupech a metalurgických procesech

§ 56

Vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro výrobu tepla

§ 56a

Vracení daně z ostatních benzinů

§ 57

Vracení daně z minerálních olejů osobám užívajícím tyto oleje pro zemědělskou prvovýrobu

§ 57a

Daňové přiznání k dani z minerálních olejů a splatnost této daně

§ 58

Zajištění daně z minerálních olejů

§ 58a

Doprava minerálních olejů v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky

§ 58b

Doprava minerálních olejů uvedených do volného daňového oběhu na daňovém území České republiky v jednotkovém balení do jiného členského státu

§ 59

Uplatnění režimu podmíněného osvobození od daně pro minerální oleje

§ 59a

Evidence minerálních olejů v daňových skladech

§ 60

Nákup, prodej a doprava zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu

§ 60a

Nákup zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu

§ 60b

Podmínky pro vydání povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu osobám nakupujícím nebo získávajícím zkapalněné ropné plyny pro vlastní spotřebu

§ 60c

Povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu

§ 60d

Zrušení povolení k nákupu zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu z moci úřední

§ 61 až 62a

zrušeny

§ 63

Dovoz minerálních olejů

§ 64

Vývoz minerálních olejů

§ 65

zrušen

HLAVA II – DAŇ Z LIHU

§ 66

Plátce daně z lihu

§ 67

Předmět daně z lihu

§ 68

Vznik povinnosti daň z lihu přiznat a zaplatit

§ 69

Základ daně z lihu

§ 70

Sazby daně z lihu

§ 71

Osvobození od daně z lihu

§ 72

Uplatnění nároku na osvobození od daně z lihu

§ 73

Povolení k přijímání a užívání lihu osvobozeného od daně

§ 74

Prokázání zdanění lihu

§ 75

Prokázání oprávněného nabytí lihu osvobozeného od daně

§ 76

Daňové přiznání k dani z lihu a splatnost této daně

§ 77

Zajištění daně z lihu

§ 78

Omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro líh

§ 79

Doprava lihu osvobozeného od daně z lihu na daňovém území České republiky

§ 79a

Oznamování prodeje lihovin

HLAVA III – DAŇ Z PIVA

§ 80

Plátce daně z piva

§ 81

Předmět daně z piva

§ 82

Malý nezávislý pivovar

§ 83

Vznik povinnosti daň z piva přiznat a zaplatit

§ 84

Základ daně z piva

§ 85

Sazby a výpočet daně z piva

§ 86

Osvobození od daně z piva

§ 87

Přijímání a užívání piva osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání piva osvobozeného od daně

§ 87a

Prokázání zdanění piva

§ 88

Zařazení do velikostní skupiny

§ 89

Omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro pivo

§ 90

Zajištění daně z piva

§ 90a

Evidence piva v daňových skladech

§ 91

Prokazování původu dováženého piva

HLAVA IV – DAŇ Z VÍNA A MEZIPRODUKTŮ

§ 92

Plátce daně z vína a meziproduktů

§ 93

Předmět daně z vína a meziproduktů

§ 94

Vznik povinnosti daň z vína a meziproduktů přiznat a zaplatit

§ 95

Základ daně z vína a meziproduktů

§ 96

Sazby daně z vína a meziproduktů

§ 97

Osvobození od daně z vína a meziproduktů

§ 98

Přijímání a užívání vína osvobozeného od daně bez povolení k přijímání a užívání vína osvobozeného od daně

§ 98a

Daňové přiznání k dani z vína a splatnost této daně

§ 99

Omezení režimu podmíněného osvobození od daně pro víno a meziprodukty

§ 100

Doprava tichého vína v režimu podmíněného osvobození od daně na daňovém území České republiky

§ 100a

Malý výrobce vína

§ 100b

Evidence vína v daňových skladech

HLAVA V

DAŇ Z TABÁKOVÝCH VÝROBKŮ

§ 100c

Plátce daně z tabákových výrobků

§ 101

Předmět daně z tabákových výrobků

§ 101a

Vznik povinnosti daň z tabákových výrobků přiznat a zaplatit

§ 102

Základ daně z tabákových výrobků

§ 103

Cena pro konečného spotřebitele

§ 104

Sazby a výpočet daně z tabákových výrobků

§ 105

Osvobození od daně z tabákových výrobků

§ 105a

Přijímání a užívání tabákových výrobků osvobozených od daně bez povolení k přijímání a užívání tabákových výrobků osvobozených od daně

§ 106

Prokázání zdanění tabákových výrobků

§ 107

Jednotkové balení

§ 108

Dovoz tabákových výrobků v rámci podnikatelské činnosti

§ 109

Oprávněný příjemce tabákových výrobků

§ 109a

zrušen

§ 110

Zákaz prodeje za cenu nižší než cena pro konečného spotřebitele

§ 111

Snížení ceny pro konečného spotřebitele

§ 111a

Zákaz nákupu za cenu nižší než cena pro konečného spotřebitele

§ 112

Zákaz prodeje za cenu vyšší než cena pro konečného spotřebitele

§ 113

Zvláštní ustanovení

§ 114

Značení tabákovými nálepkami

§ 115

Porušení povinností při značení tabákových výrobků

§ 116

Daňové přiznání k dani z tabákových výrobků a splatnost této daně

§ 116a

Zajištění daně z tabákových výrobků

§ 117

zrušen

§ 118

Objednávání, odběr a distribuce tabákových nálepek

§ 118a

Objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících staré sazbě daně

§ 118b

Objednávání a odběr tabákových nálepek odpovídajících nové sazbě daně

§ 118c

Prodej jednotkových balení cigaret s tabákovou nálepkou odpovídající staré sazbě daně

§ 119

Hodnota tabákové nálepky

§ 120

Zástavní právo

§ 121

Evidence a inventura tabákových nálepek

§ 122

Vracení tabákových nálepek

§ 122a

Nárok na vrácení hodnoty tabákových nálepek v případě změny sazby daně u cigaret

§ 123

Žádost o snížení úhrady nebo zajištění

§ 124

Podmínky pro vydání rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění

§ 125

Rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění

§ 126

Výše snížení úhrady nebo zajištění

§ 127

Zrušení rozhodnutí o snížení úhrady nebo zajištění

§ 128

Povinnosti odběratele v souvislosti se snížením úhrady nebo zajištění

§ 129 až 130

zrušeny

§ 131

[Případy, k nimž má být vydán zvláštní předpis]

HLAVA VI

DAŇ ZE SUROVÉHO TABÁKU

§ 131a

Plátce daně ze surového tabáku

§ 131b

Předmět daně ze surového tabáku

§ 131c

Vznik daňové povinnosti ze surového tabáku

§ 131d

Základ daně ze surového tabáku

§ 131e

Sazba a výpočet daně ze surového tabáku

§ 131f

Zdaňovací období

§ 131g

Daňové přiznání a dodatečné daňové přiznání k dani ze surového tabáku

ČÁST ČTVRTÁ – OMEZENÍ PRODEJE LIHOVIN A TABÁKOVÝCH VÝROBKŮ

§ 132

Vymezení pojmů

§ 133

Zákaz prodeje

§ 134

Porušení zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků

ČÁST PÁTÁ – ZNAČKOVÁNÍ A BARVENÍ VYBRANÝCH MINERÁLNÍCH OLEJŮ

§ 134a

Vymezení pojmu značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 134b

Předmět značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 134c

Zásady značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 134d

Vývoz vybraných minerálních olejů

§ 134e

[Povinnosti při značkování a barvení vybraných minerálních olejů]

§ 134f

[Zákazy při značkování a barvení vybraných minerálních olejů]

§ 134g

Základní ustanovení o povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 134h

Zrušení a zánik povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 134i a 134j

zrušeny

§ 134k

Porušení povinností při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

ČÁST ŠESTÁ – ZNAČKOVÁNÍ NĚKTERÝCH DALŠÍCH MINERÁLNÍCH OLEJŮ65g)

§ 134l

Vymezení pojmu značkování některých dalších minerálních olejů

§ 134m

Předmět značkování některých dalších minerálních olejů

§ 134n

Zásady značkování některých dalších minerálních olejů

§ 134o

Vývoz některých dalších minerálních olejů

§ 134p

[Povinnosti při značkování některých dalších minerálních olejů]

§ 134q

[Zákazy při značkování některých dalších minerálních olejů]

§ 134r

Základní ustanovení o povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

§ 134s

Podmínka pro vydání povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

§ 134t

Zrušení a zánik povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

§ 134u

zrušen

§ 134v

Porušení povinností při značkování některých dalších minerálních olejů

ČÁST SEDMÁ – SLEDOVÁNÍ NAKLÁDÁNÍ SE ZVLÁŠTNÍMI MINERÁLNÍMI OLEJI

§ 134w

Vymezení základních pojmů

§ 134x

Registrační řízení

§ 134y

Podmínky registrace

§ 134z

Rozhodnutí o registraci

§ 134za

Zrušení registrace na návrh

§ 134zb

Zrušení registrace z moci úřední

§ 134zc

Registr osob nakládajících se zvláštními minerálními oleji

§ 134zd

Omezení nakládání se zvláštními minerálními oleji

§ 134ze

Evidence zvláštních minerálních olejů

§ 134zf

Oznamovací povinnost osoby nakládající se zvláštním minerálním olejem

§ 134zg

Zajištění zvláštního minerálního oleje nebo dopravního prostředku

ČÁST OSMÁ – NĚKTERÁ USTANOVENÍ O NAKLÁDÁNÍ SE SUROVÝM TABÁKEM

HLAVA I – SKLADOVÁNÍ SUROVÉHO TABÁKU PRO JINÝ ÚČEL NEŽ PRO VÝROBU TABÁKOVÝCH VÝROBKŮ

§ 134zh

Osoba skladující surový tabák

§ 134zi

Registrační řízení

§ 134zj

Podmínky registrace

§ 134zk

Kauce

§ 134zl

Žádost o snížení kauce

§ 134zm

Podmínky pro snížení kauce

§ 134zn

Snížení kauce

§ 134zo

Oznamovací povinnost osoby skladující surový tabák se sníženou kaucí

§ 134zp

Zrušení snížení kauce na návrh

§ 134zq

Zrušení snížení kauce z moci úřední

§ 134zr

Použití kauce

§ 134zs

Rozhodnutí o registraci

§ 134zt

Zrušení registrace na návrh

§ 134zu

Zrušení registrace z moci úřední

§ 134zv

Zánik registrace

§ 134zw

Informační povinnost správce daně

§ 134zx

Registr osob skladujících surový tabák

§ 134zy

Evidence surového tabáku

HLAVA II – SPOLEČNÁ USTANOVENÍ O NAKLÁDÁNÍ SE SUROVÝM TABÁKEM

§ 134zz

Omezení nakládání se surovým tabákem

§ 134zza

Oznamovací povinnost v případě přijetí nebo odeslání surového tabáku

§ 134zzb

Doklad pro účely dopravy surového tabáku

§ 134zzc

Zajištění surového tabáku nebo dopravního prostředku

ČÁST DEVÁTÁ – SPRÁVNÍ DELIKTY

HLAVA I – PŘESTUPKY

Díl 1

§ 135

Přestupky proti skladování zkapalněných ropných plynů

§ 135a

Přestupky proti nakládání se zkapalněnými ropnými plyny

Díl 2

Přestupky na úseku správy daně z piva

§ 135b

zrušen

Díl 3

Přestupky na úseku správy daně z tabákových výrobků

§ 135c

Přestupek proti jednotkovému balení

§ 135d

Přestupek proti zákazu nákupu za cenu nižší než cenu pro konečného spotřebitele

§ 135e

Přestupky proti nakládání s tabákovými výrobky

Díl 4

Přestupky na úseku omezení prodeje lihovin a tabákových výrobků

§ 135f

Přestupky proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků

§ 135g

Přestupky proti oznamovací povinnosti při prodeji lihovin na veřejnosti přístupných akcích

Díl 5

Přestupky na úseku značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 135h

Přestupky proti zákazu při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Díl 6

Přestupky na úseku značkování některých dalších minerálních olejů

§ 135i

Přestupky proti zákazu při značkování některých dalších minerálních olejů

Díl 7

Přestupky na úseku sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji

§ 135ia

Přestupky proti sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji

Díl 8

Přestupky na úseku nakládání se surovým tabákem

§ 135ib

Přestupek proti nakládání se surovým tabákem

HLAVA II – SPRÁVNÍ DELIKTY PRÁVNICKÝCH A PODNIKAJÍCÍCH FYZICKÝCH OSOB

Díl 1 – Správní delikty na úseku správy spotřebních daní

§ 135j

Správní delikt proti umístění přijatého vybraného výrobku

§ 135k

zrušen

§ 135l

Správní delikt proti podmíněnému osvobození od daně

§ 135m

zrušen

§ 135n

Správní delikty proti zajištění daně

§ 135o

Správní delikty proti elektronickému průvodnímu dokladu při ukončení dopravy vybraných výrobků v režimu podmíněného osvobození od daně

§ 135p

Správní delikty proti dopravě vybraných výrobků uvedených do volného daňového oběhu v jiném členském státě pro účely podnikání

§ 135q

zrušen

§ 135r

Správní delikty proti zasílání vybraných výrobků

§ 135s a 135t

zrušeny

Díl 2 – Správní delikty na úseku správy daně z minerálních olejů

Oddíl 1 – Správní delikty proti nákupu, prodeji a dopravě zkapalněných ropných plynů uvedených do volného daňového oběhu

§ 135u

Správní delikty proti skladování zkapalněných ropných plynů

§ 135v

Správní delikty proti dopravě minerálních olejů osvobozených od daně na daňovém území České republiky

§ 135w

[Správní delikty proti povinnostem při nabývání a prodávání zkapalněných ropných plynů]

§ 135x

[Správní delikty proti povinnostem při dopravě a plnění zkapalněných ropných plynů do tlakových nádob]

§ 135y

zrušen

Díl 3 – Správní delikty na úseku správy daně z lihu

§ 135z

zrušen

§ 135za

Správní delikty proti dopravě lihu osvobozeného od daně z lihu na daňovém území České republiky

§ 135zb

Správní delikty proti oznamování prodeje lihovin

Díl 4 – Správní delikty na úseku správy daně z piva

§ 135zc

zrušen

Díl 5 – Správní delikty na úseku správy daně z vína a meziproduktů

§ 135zd a 135ze

zrušeny

Díl 6 – Správní delikty na úseku správy daně z tabákových výrobků

§ 135zf

Správní delikt proti ceně pro konečného spotřebitele

§ 135zg

Správní delikty proti jednotkovému balení

§ 135zh

Správní delikt proti oznamovací povinnosti při dovozu tabákových výrobků

§ 135zi

Správní delikty proti zákazu prodeje za cenu jinou než cenu pro konečného spotřebitele

§ 135zj

Správní delikt proti předmětu výhry v loterii a jiné podobné hře

§ 135zk

Správní delikty proti značení tabákovými nálepkami

§ 135zl

Správní delikty proti značení a použití tabákových nálepek

§ 135zm

Správní delikt proti objednání, odběru a distribuci tabákových nálepek

§ 135zn

Správní delikty proti evidenci a inventuře tabákových nálepek

§ 135zo

Správní delikty proti vracení tabákových nálepek

§ 135zp

zrušen

Díl 7 – Správní delikty na úseku omezení prodeje lihovin a tabákových výrobků

§ 135zq

Správní delikty proti zákazu prodeje lihovin a tabákových výrobků

§ 135zr

Správní delikty proti oznamovací povinnosti při prodeji lihovin na veřejnosti přístupných akcích

Díl 8 – Správní delikty na úseku značkování a barvení vybraných minerálních olejů

Oddíl 1 – Správní delikty proti povinnostem při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 135zs

[Správní delikty provozovatele daňového skladu, příjemce nebo dovozce minerálních olejů a výrobce nebo uživatele směsi značkovací látky a barviva při nakládání s minerálními oleji podléhajícími povinnosti jejich značkování a barvení a při nakládání se značkovací látkou a barvivem]

§ 135zt

[Správní delikty proti nabývání, výrobě, skladování a dopravě minerálních olejů podléhajících povinnosti jejich značkování a barvení a těch, které značkovány a barveny být nesmějí]

Oddíl 2 – Správní delikty proti zákazům při značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 135zu

[Správní delikty proti nakládání s minerálními oleji, které ze zákona nesmějí být značkovány a barveny, a proti zákazům týkajícím se minerálních olejů, které podléhají povinnosti značkování a barvení]

Oddíl 3 – Další správní delikty na úseku značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 135zv

Správní delikt proti povolení ke značkování a barvení vybraných minerálních olejů

§ 135zw

zrušen

Díl 9 – Správní delikty na úseku značkování některých dalších minerálních olejů

Oddíl 1 – Správní delikty proti povinnostem při značkování některých dalších minerálních olejů

§ 135zx

[Správní delikty výrobce a provozovatele daňového skladu, příjemce nebo dovozce minerálních olejů a výrobce nebo uživatele značkovací látky při nakládání s minerálními oleji podléhajícími povinnosti jejich značkování a při nakládání se značkovací látkou]

§ 135zy

[Správní delikty proti nabývání, výrobě, skladování a dopravě minerálních olejů podléhajících povinnosti jejich značkování a těch, které značkovány být nesmějí]

Oddíl 2 – Správní delikty proti zákazům při značkování některých dalších minerálních olejů

§ 135zz

[Správní delikty proti nakládání s minerálními oleji, které ze zákona nesmějí být značkovány, a proti zákazům týkajícím se minerálních olejů, které podléhají povinnosti značkování]

Oddíl 3 – Další správní delikty na úseku značkování některých dalších minerálních olejů

§ 135zza

Správní delikt proti povolení ke značkování některých dalších minerálních olejů

Díl 10 – Správní delikty na úseku sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji

§ 135zzb

Správní delikty proti sledování nakládání se zvláštními minerálními oleji

Díl 11 – Správní delikty na úseku nakládání se surovým tabákem

§ 135zzba

Správní delikty proti nakládání se surovým tabákem

HLAVA III – PROPADNUTÍ A ZABRÁNÍ ZAJIŠTĚNÝCH LIHOVIN A TABÁKOVÝCH VÝROBKŮ

§ 135zzc

Propadnutí lihovin a tabákových výrobků

§ 135zzd

Zabrání lihovin a tabákových výrobků

§ 135zze

Společná ustanovení o propadlých a zabraných lihovinách a tabákových výrobcích

HLAVA IV – SPOLEČNÁ USTANOVENÍ

§ 135zzf

Odpovědnost právnické osoby a podnikající fyzické osoby

§ 135zzg

Příslušnost k projednání správního deliktu

§ 135zzh

Výše a splatnost pokuty

§ 135zzi

Zvláštní ustanovení o blokovém řízení

ČÁST DESÁTÁ – SPOLEČNÁ, PŘECHODNÁ, ZRUŠOVACÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

HLAVA I – SPOLEČNÁ USTANOVENÍ

§ 136

[Povolovací řízení a stanovení zajištění daně před účinností zákona]

§ 136a

Zdaňovací období, daňové přiznání a splatnost daně v průběhu insolvenčního řízení

§ 137

[Stav ohrožení nebo válečný stav]

§ 138

zrušen

§ 139

[Prováděcí předpisy]

HLAVA II – PŘECHODNÁ USTANOVENÍ

§ 140

[Přechodná ustanovení regulující implementaci nových pravidel k 1. lednu 2004]

HLAVA III – ZRUŠOVACÍ USTANOVENÍ

§ 141

[Zrušené právní předpisy]

HLAVA IV – ZÁVěREČNÉ USTANOVENÍ

§ 142

Účinnost

Vybraná přechodná ustanovení novel

Čl. II zákona č. 331/2014 Sb.

Čl. III zákona č. 331/2014 Sb.

Přechodná ustanovení

Čl. III zákona č. 157/2015 Sb.

Přechodná ustanovení