Venovanie: Mojim rodičom a sestre.

Vďaka: Doc. Karolovi Rosenbaumovi, Riaditeľovi Literárno-Vedného Ůstavu v

Bratislave za najskoršiu podporu, PhDr. Anne Blahovej - Šikulovej za záujem a

podporu, Ivanovi Koleničovi za slovenský názov knižky.

Predslov

Poetka Katarína Závodszká ponúka zbierku jemnej intímnej lyrickej poézie evokujúcej problémovosť jej pocitového sveta.

Básne sú štylizované zväčša ako dialogický prehovor lyrického subjektu k neznámemu subjektu, ktorý je čitateľom len tušený a vecne nedešifrovateľný. Je zrejmé, že viaceré básne boli vytvorené na základe konkrétneho zážitku a až neskôr získavajú zovšeobecňujúci význam.

Námetový diapazón básní je široký – od spomienok na detstvo, cez tematizovanie ľúbostných záchvevov, impresívneho zachytenia prchajúcej chvíle, vyjadrenia existenciálnej úzkosti až k vyjadreniu etického zneistenia.

Katarína Závodszká skladá svoje básne ako komplikovanú štruktúru veršov, ktoré sú chápané ako samostatné sémantické jednotky vyplňujúce zážitkovú mozaiku lyrického subjektu autorky. Jej voľný verš občas prekvapí metaforikou otvárajúcou konotačný priestor básní, alebo naopak scivilní a zjednoduší výraz impresívnymi obrazmi. Zriedkavejšie kultúrno-historické alúzie intelektualizujú pocitovú rovinu lyrických vyjadrení.

Básne Kataríny Závodszkej je možné vnímať ako otvorené posolstvo o pocitoch mladej poetky.

PhDr. Ladislav Čúzy, CsC.

Tmavý napuchnutý svet

Šedivé mrákavy nasilu žmýkajú zo seba posledné kvapky

Zaznojené čelo slnka

leskne sa medzi hranami panelákov

Fádne farby sa zliali v blatovú kaluž

Lenivé čierne mračno sa zachytilo na žeriave

a visí si tam

práve nad mojou hlavou

Ľahostajné znudené oči

oči všade navôkol

Paťdesiat miliárd prachových zrniečok

vdychujem na druhom poschodí

a premýšľam o nepominuteľnosti chrústa

Prepáč mi ty

svet ošklivý

Prepáčte vy

ach bez viny

že pohŕdam krotkým hlasom

Dám sa radšej cudzou trasou:

Modernista uverejňujúci v Dennici

V umeleckom smere vari tisíci

Čiernu dušu má vraj premňa-zamňa

K životu mi stači iskra tajná

A vám k dokonalosti nechýba

ani duša ani rozum - príma

Bodaj vydržalo vám to presvedčenie

veď na paradoxe ľahko sa ustelie spokojnosti

Majte pokoj mať!

Jak si kto ustelie tak bude i spať!

Je tažké vínom červeným neponúknuť sa

obísť pascu

Predrať sa chrastím nevie nik

bez šrámu v duši a spoznania

akou sa horkou ukáže

Amor ti takto rozkáže:

Plať tu

keď ako smiešna naivka

zliatinu citov skladáš do vázy

Libretto sĺz s názvom Solitudo

schovávaš za nástenné hodiny

si sám si sám si sám dosť

jedna-nula pre teba

Čo sa to v nás ukrýva?

Morfium zmrazené je v diali

a u nás znenazdajky mrholí

Veď je to výrobok pásový

Pochúťka nová zjavne nezasýti

Nie myseľ až tam nezašla

Ty útočník však neutíchni

v zajatí ľahko objíme ťa tma

Zhrbený môžeš zázemie vychutnávať

šablónovito vládnuť v tvorivom veku

Teraz si šermiar balansujúci

V smiechu

ti šaliet dovolí tvoj svet

Nechaj žiaľ žiaľom ty či ty

však určite si viac než tisíci

čo šatnik svojich nálad plný má

a nevie čo si vybrať na seba

Čas od času prídeš na úsek

kde vyradíš veci

zdať sa bude nevyhovujúce

Vypneš vypínač nepokoja a znenazdajky

zneškodniš v sebe kaskadéra

Prevaha okolia ťa zhltne

a spraví z teba

človeka

Úprimne umŕtviš každý únik

a pritom taktiež úprimne

vyčkávať márne budeš taxi do pekla snov a nežností

Nedávaj nikomu za vinu

Využi chvíľu!

Každú i inú!

Prečeš si vlasy spálené od slnka

Napi sa vody z potoka

a skotúľaj sa dolu lúkou

a zľakni sa tmy v lese

a okúp sa v horskom plese

a...

Lenže ty vieš že vietor sfúkol tie roky

Lenže ty chceš vedieť

Koniec ukážky

Finálna úprava elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

HRA NA SEBA

Napísala KATARÍNA ZÁVODSZKÁ

Elektronická kniha

Spomedzi škár mi pryští moc

Mám ju v uchu mi šepká

Polnočnou sviečkou spálim pavučinky čo ma pútajú

Table of Contents

Venovanie

Predslov

HRA NA SEBA