Přeložila:

IVANA ČEJKOVÁ

Samantha Towle: Wethering the Storm

Vydání první

Copyright © 2013 Samantha Towle

Published in the United States by Amazon Publishing, 2013. This edition made possible under a license arrangement originating with Amazon Publishing, www.apub.com.

All rights reserved

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2015 jako svou 1977. publikaci

Přeloženo z anglického originálu Wethering the Storm

Český překlad © 2015 Ivana Čejková

Odpovědný redaktor Jiří Chodil

Korektorka Dana Chodilová

Ilustrace na přebalu © 2015 Martina Černá

Přebal a vazba © 2015 Ricardo a Baronet

Sazba a grafická úprava Ricardo, Sázavská 19, Praha 2

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-0261-4 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-0263-8 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2015

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

Samantha Towle

Zkrocení bouřliváka

DRUHÁ ČÁST CYKLU

MIGHTY STORM

Ukázka z elektronické knihy

Věnování

Pro ty, kteří četli Mighty Storm – Bouřliváka

a kteří si tuto knihu oblíbili, doporučili ji příbuzným

a přátelům, napsali mi nejen spoustu připomínek,

ale i krásných pozdravů… prostě pro vás pro všechny.

TRU…

Kapitola první

Posunula jsem si sluneční brýle na čelo a nastavila tvář směrem k stále ještě horkému podvečernímu slunci. Noha mi visela přes okraj lehátka a prsty jsem zabořila do sypkého bílého písku. Jake odpočíval na lehátku vedle mě, držel mě za ruku a prsty si propletl s mými. Telefonicky mluvil se Stuartem.

„Řekni jim, aby udělali to, za co jsem jim zaplatil. Pokud se jim to nelíbí, důrazně jim připomeň, že nejsou nenahraditelní… Já vím. Idioti… Jo, nezapomněl jsi na to, o co jsem tě prosil… udělal jsi to? Dobře, díky.“

Jake ukončil hovor, povzdechl si a hodil iPhone na stolek.

„Všechno v pořádku?“ zeptala jsem se a podívala se na něj.

Je tak krásný, pomyslela jsem si. Nevím, jestli si někdy zvyknu na to, že můžu být s tak okouzlujícím chlapem, jako je Jake.

A tady, když na jeho kůži dopadaly sluneční paprsky a pihy na nose byly zřetelnější, je ještě krásnější. Vypadá fakt báječně.

„Hmm? Jo, všechno v pohodě,“ odpověděl, ale jeho hlas zněl trochu vzdáleně. „Jen ostatní nedělají, za co jim platím.“

„Chceš si o tom promluvit?“

„Ne.“ Zvedl mou ruku k ústům a přejel rty přes klouby prstů, pak je přitiskl na prsten. „Je spousta jiných věcí, které tady s tebou chci dělat, Tru. Mluvit o práci mezi ně nepatří.“

Nevšímala jsem si jeho poznámky a zeptala jsem se: „Chceš se vrátit do L. A., abys to vyřešil?“

Jake se obrátil na bok čelem ke mně. „Ne. Teď jsme tady spolu, sami dva. Nic a nikdo mě z tohohle ostrova a od tebe nedostane. Mám v plánu s tebou strávit následujících pět dnů… kdy na sobě budeš mít jen plavky, nebo radši vůbec nic… a šukat s tebou do umdlení.“ Po zádech mi přeběhl mráz.

Líbilo se mi, když se mnou takhle mluvil. Despoticky se sexuálním podtextem. Neuvěřitelně mě to přitahovalo.

„Ty jsi ale romantik.“ Rozpustile jsem na něj mrkla.

„Vždyť bys mě jiného ani nechtěla.“

Výraz v obličeji mi zvážněl. „Máš pravdu, nechtěla.“

Natáhla jsem se pro láhev vody na stole a napila se. S rozkoší jsem se zadívala na krásnou scenerii před sebou.

Byli jsme na soukromém ostrově na Fidži. Přesněji řečeno, na Želvím ostrově ze souostroví Yasawa na Fidži. Na místě, kde se natáčel film Modrá laguna. Je to nádherný ostrov, na němž se nachází pouhých čtrnáct vil. Ale protože Jake je prostě Jake, pronajal na týden celý ostrov. Týden na pustém ostrově… jen my dva. No jasně… Dave s Benem, Jakeovi bodyguardi, tu jsou s námi. Naštěstí je Jake ubytoval v jedné z dalších vil na opačné straně ostrova. Takže od té chvíle, co jsme sem přijeli, jsem je skoro neviděla. Kromě nás čtyř tu ještě byli zaměstnanci, kteří na ostrově žili trvale. Ale i tak jsem měla pocit, že jsem tu jen já a Jake.

Poslední dva dny jsem se ocitla v úplném ráji na zemi.

Po koncertu v hale Madison Square Garden, kde Jake utekl z pódia a požádal mě o ruku, se mi celý svět obrátil vzhůru nohama… všechno kolem mě bylo bláznivé, protože život s Jakem je vždycky bláznivý.

Po tom, co se tu noc stalo, jsem nebyla schopná racionálně myslet a chovala jsem se dost hloupě. Měla jsem si dávat mnohem větší pozor. Nenapadlo mě, abych prsten, který jsem od Jakea dostala, schovala. Když jsme se vraceli z koncertu do hotelu, zahlédl ho jeden z novinářů čekajících v hale a rozpoutalo se peklo.

Následující dva dny jsme byli doslova uvězněni v hotelovém pokoji. Před hotelem se srotili novináři a fanoušci a bez jejich pozornosti se nedalo proniknout ven. Bylo to naprosté šílenství. Když mi Jake navrhl, abychom na chvíli zmizeli někam, kde bychom byli sami, okamžitě jsem byla pro. Nechala jsem cestovní plány na Jakeovi. Bylo mi úplně jedno, kam se vytratíme. Hlavně že utečeme před davem novinářů a rozčilených fanynek.

Takže teď jsme tady.

Líbí se mi být s Jakem o samotě. Vlastně je to poprvé od chvíle, co jsme se dali znovu dohromady.

Jasně, před chvílí jsem se ho zeptala, jestli se chce vrátit do L. A., ale upřímně, byla to spíše řečnická otázka. Nechci odtud hned tak odjet. Líbí se mi, že si můžeme dělat, co chceme a kdy chceme.

Je mi však jasné, že Jakea něco trápí. Tón jeho hlasu, když mluvil se Stuartem, byl dost výmluvný, aby mi to naznačil. Dokonce i teď, když se dívá na oceán a nervózně mně poklepává prsty na ruku, jsem si jistá, že se mu myšlenky toulají někde úplně jinde.

Nelíbí se mi, když přede mnou něco tají. Jasně, nechce mě svými problémy zatěžovat, ale jednou jsem se rozhodla být s ním, tak bych měla nést i jeho břemeno. Měl by se mi se vším svěřovat. Naše životy jsou teď propojené, a proto nechci, aby byl pořád na všechno sám. Moc dobře si pamatuju, jak to dopadlo posledně. Znovu začal chlastat a ujíždět na drogách… a výsledek toho byl, že jsme se načas rozešli.

Posledních pár týdnů je Jake čistý a nepřeju si nic jiného, než aby to takhle zůstalo.

Jsem ráda, že jsme tady, daleko od všeho pokušení. Tedy od všech pokušení kromě mě. Jen se trochu bojím, jak to zvládne, až se nakonec z tohohle krásného snu budeme muset vrátit do reálného světa.

„Chceš si před západem slunce zaplavat?“ Kývla jsem hlavou k vodě narážející ve vlnkách na bílý písek. Rozhodla jsem se, že na něj teď nebudu tlačit. Naše komunikační problémy vyřeším později, až bude uvolněnější.

Jake se na mě podíval a pozorně studoval mé tělo v plavkách, což mi v podbřišku vyvolalo příjemné chvění.

„Chceš, abych tě viděl v mokrých plavkách, co?“ Zazubil se na mě a tázavě nadzvedl obočí.

Sklonila jsem hlavu a prohlížela si oblíbené nové bikiny. Byly bílé s růžovými květy, pošité drobnými diamanty. Koupila jsem si je na letišti, kde jsem se do nich na první pohled zamilovala.

„Jak se ti podařilo otočit tak jednoduchou otázku ohledně plavání k sexu?“ zeptala jsem se se smíchem a vstala jsem.

Sundala jsem si brýle a položila je na ručník. Tyčila jsem se nad Jakem s rukama v bok.

Už zase si mě prohlížel tím smyslným pohledem. „Když jde o tebe, baby, všechno se točí okolo sexu.“

Sklouzl z lehátka, vstal a došel ke mně.

Každý kousíček mého těla zatoužil po jeho dotyku.

Nemůžu se Jakea nabažit. A ani nechci. Nikdy.

Jake mě objal a přitáhl si mě k sobě. Zabořila jsem prsty do jeho pevných svalů na hrudi a zadívala se do krásných modrých očí, do kterých bych mohla zírat celý život.

Na rtech se mu objevil ďábelský úsměv, když mě oběma rukama chytil za zadek. Nejradši bych na něj hned vyskočila.

Jeho nevyslovená otázka mě samozřejmě potěšila.

Objala jsem ho kolem krku, prsty mu zajela do bujných černých vlasů a políbila ho na rty. Cítila jsem, jak se mi jeho erekce tiskne do klína.

„Jsi vzrušený?“ usmála jsem se.

„No, nemůžu za to, že jsi tak sexy,“ pokrčil rameny.

Přitiskl mně rty na hrdlo a špičkou jazyka ochutnal mou kůži. Pomalu mě strkal dolů k vodě.

Sluncem prohřátá voda oceánu nám omývala kotníky, pak stehna… Jake mě vedl dál, dokud jsme nebyli po krk ve vodě.

Konečky vlasů jsem už měla mokré, takže jsem se přidržela Jakea za ramena, zaklonila hlavu a namočila si ji.

Láskyplně jsem se na Jakea podívala.

„Jak to, že mám takové štěstí být s tebou?“ zeptal se. Jeho oči náhle znejistěly.

Ať už příčinou jeho úzkosti bylo cokoliv, pocítila jsem touhu ho uklidnit.

„Stejnou otázku si kladu každý den,“ zamumlala jsem. Nejsem o nic lepší než on. Jake má sice své chyby, ale já taky.

Nadechl se, krátce zavřel oči a pak sklonil hlavu a políbil mě. Jeho horké rty mně vymazaly z hlavy všechny pochyby.

Byla jsem ztracená… pootevřela jsem rty a vpustila ho dovnitř. Jeho jazyk se pomalými, smyslnými pohyby laskal s mým.

Bylo mi jasné, co tím polibkem sleduje. „Chceš se vrátit do vily?“ zeptala jsem se. I já zatoužila být nahá v jeho náručí.

„Ne. Chci tě hned teď.“ Hlas měl strohý, když mě pevně uchopil za zadek a přitáhl mě ke svému ztopořenému údu.

„Máš snad choutky na sex na veřejnosti, Wethersi?“

Zasmál se hlubokým hrdelním smíchem. „Ne, jen mám… chuť… na tebe… kdykoliv… a kdekoliv.“ Jako staccato vyrážel jednotlivá slova, zatímco mě líbal na rameno.

Když mně zuby jemně stiskl kůži, bradavky mi okamžitě ztvrdly a nalitá ňadra v plavkách ztěžkla.

Rychle jsem se rozhlédla kolem. „Co když nás někdo uvidí?“

Jake zvedl hlavu a v očích mu svítily jiskřičky. „Jsme tu úplně sami, navíc ve vodě. Kdo by nás proboha mohl vidět?“

„Lidi, co tu pracují. Nebo Dave. Nebo Ben.“

„Pak se budou mít na co dívat.“

„Jakeu!“ Plácla jsem ho po rameni.

Znovu sklonil hlavu a špičkou nosu se dotkl mého. „Mají rozkazy se sem nepřibližovat. Jsme tu jen já a ty, baby.“

Jedině s Jakem jsem ztrácela veškeré zábrany. „Jestli je to tak…,“ zašeptala jsem a přitiskla rty na jeho hrdlo. Lehce jsem jazykem přejela po kůži až k citlivému místečku těsně pod uchem… věděla jsem, jak moc ho to vzrušuje.

Jake se zachvěl a přitáhl si mě k sobě ještě blíž.

Dlaní jsem ho pohladila po hrudi a sjela dolů pod vodu, až jsem se dostala do Jakeových plavek.

Pevně jsem sevřela prsty kolem hedvábného, jako skála tvrdého mužství. Sklouzla jsem po celé jeho délce, přesně tak, jak to měl rád.

Vyhledal moje ústa a zasténal. Pak mě hladově políbil, jako by mě dlouho neviděl.

Líbilo se mi, jak hrozně moc po mně toužil. Jako by se mě nemohl nasytit. Od chvíle, kdy jsme vystoupili z lodi tady na ostrově, jsme se milovali nesčetněkrát. Pokaždé byl sex náruživý a vyčerpávající a pokaždé to bylo stejně intenzivní jako poprvé.

Jake mně přejel rukou po hrudi a vzal do dlaní má ňadra. Stáhl mi plavky a uvolnil je… pak pomalu, smyslně pohladil palcem vztyčenou bradavku. Zatímco druhou rukou se snažil dostat pod spodní díl.

Jeho prsty si rychle našly cestičku k mému klínu a vklouzly dovnitř.

Ze rtů se mi vydral sten.

„Kurva,“ zavrčel Jake, „už to dál nevydržím. Chci být uvnitř.“

Líbilo se mi, když po mně hladově toužil a nemohl se dočkat, až do mě vklouzne. Objala jsem ho nohama kolem pasu, stáhla mu plavky dolů přes boky a své kalhotky jsem odsunula stranou.

Jake namířil špičku mužství proti mému lůnu a velmi pomalu se vnořil dovnitř. Obvykle mě na svou velikost předem připravil, laskal se s mou štěrbinkou prsty i jazykem, dosáhl toho, že jsem se uvolnila. Teď jsem ale byla plná očekávání, byla jsem nažhavená, takže mi bylo jedno, jestli to bude trochu bolet.

Potřebovala jsem ho cítit uvnitř svého těla, ta touha byla větší než strach z bolesti. Jake na tom byl stejně. Chytil mě pevně oběma rukama za zadek a přitáhl si mě k sobě.

„Do prdele,“ sykla jsem mezi zuby, když jeho penis ve mně zmizel až po kořen.

„Jsi v pohodě?“ Zadíval se mi do očí.

„Jo…,“ zavrtěla jsem se a přitiskla se k němu. „Jasně… jo… je to… skvělý,“ vydechla jsem a užívala si uspokojující pocit naplnění.

„Promiň… jsem strašně… sobecký… ale… kurva, Tru,“ zachroptěl. „Myslím, že to vzrušení, který ve mně vyvoláváš, mě nikdy neomrzí. Užívám si pocit, když se kolem mě pevně sevřeš. Jsi tak těsná… tak neuvěřitelně horká.“

„Ach,“ vzdychla jsem, když Jake pohnul boky a dotkl se citlivého místečka uvnitř mého těla.

„Jsi tak připravená,“ vydechl přerývaně, „tady, uprostřed Pacifiku. Budeš křičet moje jméno, až tě přivedu k orgasmu.“ Olízl mi spodní ret a pak mně jazykem plenil ústa, zatímco svým mužstvím mně vyplňoval klín.

Pevně jsem se ho držela, nehty mu zarývala do vlhké kůže, když zrychloval tempo, až nám kolem těl stříkaly spršky slané vody.

„Nikdy se tě nenasytím, Tru. Nikdy,“ zamumlal mi do ucha a tvrdě přirážel, aby se dostal ještě hlouběji.

Milovali jsme se ve vlnách Pacifiku, zatímco slunce sestoupilo z oblohy a vydalo se na svou cestu za horizont.

S příchodem soumraku jsme leželi ve vile v posteli s nebesy.

Byl to vkusný, skromný dům. Nic honosného. Jako by byl stvořený přímo pro nás.

Prostory byly vzdušné, pokoje jako by přecházely jeden do druhého. V takovém domě se člověk cítil svobodně. A svoboda byla něco, čeho se Jakeovi obvykle nedostávalo.

Uvažovala jsem, zda to nebyl jeden z důvodů, proč si vybral právě tohle místo.

Ložnice působila lehkým a světlým dojmem, povlečení bylo sněhově bílé. Přestože ostrov byl rájem pro mnohé celebrity, nebylo tu nic přehnaně snobského. Všechno bylo decentní.

Naprosto dokonalé.

Na ostrově byl horký večer, takže jsme pokrývky skopli na zem. Těla, lepkavá od mořské soli a písku, se tiskla k sobě a nohy jsme měli propletené. Ruku jsem si přehodila přes Jakeovu hruď, zatímco on si nepřítomně hrál s mými rozcuchanými vlasy a tiše si broukal jakousi písničku.

Pozorně jsem se zaposlouchala do slov, když začal potichu zpívat.

Znělo to krásně. Ráda poslouchám, když Jake zpívá. Zvlášť a cappella.[1]

1 A cappella v hudbě označuje vokální hudbu nebo zpěv bez doprovodu hudebních nástrojů. Poznámka překladatelky.

„Co to zpíváš?“ zeptala jsem se a podívala se na něj.

„Naši píseň.“

„Netušila jsem, že nějakou máme.“ Usmála jsem se. S Jakem jsme měli spoustu písní, které nám připomínaly dětství, ale žádnou, která by nás symbolizovala jako pár.

„Jmenuje se You Started od Où Est Le Swimming Pool[2].“ Když zahlédl můj nechápavý výraz, zeptal se: „Nikdy předtím jsi ji neslyšela?“

2 Où Est Le Swimming Pool je britská synthpopová skupina působící v letech 2009 a 2010. Vydala čtyři singly a jedno album (The Golden Year), jehož úvodní písní je právě You Started („Ty jsi začala“). Poznámka překladatelky.

Zavrtěla jsem hlavou.

„A to si říkáš hudební novinářka.“ S předstíranou výčitkou se na mě podíval. „Je to britská kapela. To není dobrá vizitka, že ji neznáš, baby.“

„Zmlkni!“ Vyplázla jsem na něj jazyk.

Jake ho bleskově chytil palcem a ukazováčkem, jemně mě za něj zatáhl, než ho pustil.

„A proč je zrovna tohle naše píseň?“ Opřela jsem se mu bradou o hruď.

„Protože je o nás,“ odpověděl jednoduše.

„Fajn…,“ přikývla jsem, ale vyzvídala jsem dál. „Kdy ses rozhodl, že je to naše píseň?“

V očích mu probleskla bolest. Nelíbilo se mi, když si Jake s něčím dělal starosti.

„Poprvé jsem ji slyšel den poté, cos mě v Bostonu opustila.“ Jeho slova mně vyvolala v hrudi prudkou bolest. Nerada jsem na tu dobu vzpomínala. „Jel jsem právě v autě s Dennym. Donutil mě konečně vylézt z hotelového pokoje, abychom si zašli někam na večeři, a v CD přehrávači měl puštěné jejich album. Když jsem zaslechl slova téhle písně, bylo to, jako by někdo zpíval o nás dvou, Tru.“ Podíval se na mě, jako by mi viděl až do duše. Tenhle pocit jsem měla jen u Jakea. „Kdybych už tehdy nebyl přesvědčený, že tě musím získat zpět, pak by mě tahle píseň ujistila, že musím…,“ odmlčel se a zhluboka se nadechl.

„Že musíš co?“ naléhala jsem.

„Bojovat o tebe. Udělat všechno, co je v mých silách, abych tě získal zpátky. I kdyby to znamenalo hrát nečestnou hru.“ Pohladil mě drsnými prsty po tváři. „Pro mě nikdo jiný neexistuje. Jsi jen ty, Tru.“

Zvedl mou ruku a položil si ji dlaní na svou.

„Můžu si ji poslechnout?“ zeptala jsem se vzrušeně. „Máš ji tady?“

„Mám ji uloženou v telefonu. Nastavil jsem si ji jako tvou vyzváněcí melodii,“ dodal a natáhl se pro telefon.

„Jak to, že to nevím?“ Zadívala jsem se na něj přimhouřenýma očima.

„Asi proto, že když mi voláš, jsi obvykle někde jinde.“ Zakřenil se na mě.

„Cvoku,“ zasmála jsem se a šťouchla ho do hrudi.

Jake se usmál, dotkl se tlačítka na displeji a položil si telefon na hruď. Vzápětí se místností linuly jemné tóny kláves a slova dojímavé písně. Jedinými dalšími zvuky byly vlny narážející do pobřeží a tlukot mého bolavého srdce.

Na rukou se mi zježily chloupky, pozorně jsem poslouchala, abych zachytila každé zpěvákovo slovo. Když došlo na refrén, z očí se mi řinuly slzy, které jsem nemohla zastavit.

Věděla jsem přesně, co měl Jake na mysli. Byl to náš příběh. Jeho. Můj. Všechno dobré a špatné.

Začala druhá sloka, v pozadí byla slyšet tklivá melodie houslí… po tvářích mi stékaly horké slzy.

„Baby, neplač,“ snažil se mě Jake uklidnit a otřel mi vlhké tváře.

„Promiň, nemůžu si pomoct. Ta píseň je ohromná. Máš pravdu, je to přesně o nás dvou.“

„Ty jsi… začala můj život,“ zopakoval Jake slova, která byla refrénem písně. Zabořil mi prsty do vlasů, pak mě pohladil po tváři.

„A ty můj,“ zamumlala jsem a přitiskla jsem rty na jeho.

Chytil mě kolem krku a přitáhl si mě k sobě, přejel mi lehce jazykem po horním rtu a pronikl mně do úst. Pak se nadechl a dodal: „Není to tak, že bychom se doplňovali, Tru. To ty mě děláš tím, kým jsem. Děláš mě lepším. Bez tebe bych nebyl vůbec nic. Už jednou jsem to zažil a podruhé už to nedopustím. Už tě nikdy nechci ztratit.“

Při jeho slovech mi naskočila husí kůže. „To je dobře, protože nehodlám nikam odejít.“

„Takže nejsi zklamaná?“ zeptal se.

„Ne. Jsem přesně tam, kam patřím… kde jsem měla být už dávno.“

Jake položil telefon na postel, protože píseň byla skoro u konce.

Položila jsem si hlavu na jeho hruď a zavřela oči. Vdechovala jsem jeho vůni, když mě objal a přitáhl si mě do náručí.

„Máme v plánu večeři,“ řekl po chvíli, zvedl telefon a podíval se na hodiny na displeji.

„Opravdu?“

„Jo, a měli bychom sebou pohnout, jestli to chceme stihnout.“

Jake mě jemně odstrčil a vstal.

„Jakeu, personál na nás počká. Určitě nebudou mít narváno. Pojď zpátky do postele.“ Poklepala jsem rukou na prázdné místo vedle sebe.

Opravdu se mi nechtělo vstávat. Byla jsem ráda, že tu můžu zůstat vedle něj.

Zvedl ruce nad hlavu, čímž mi umožnil pohled na své nádherné tělo, pak se sklonil a cudně mě políbil na rty.

„Pro jednou mi vyhov,“ prohlásil rozhodně a odešel do koupelny. Zůstala jsem ležet v posteli a přemýšlela.

Vyhovět mu? O čem to sakra mluví?

Zaslechla jsem, jak pustil sprchu.

„Máš půl hodiny na to dát se do gala, takže pohni tou svou sladkou prdelkou,“ zavolal na mě z koupelny.

Bože, je tak panovačný.

Rozmrzele jsem přehodila nohy přes okraj postele a zamířila do koupelny, abych se k němu ve sprše připojila.

„Vypadáš nádherně,“ prohlásil Jake, postavil se za mě a objal mě kolem pasu.

Stála jsem před velkým zrcadlem v koupelně a dokončovala poslední úpravy na svém vzhledu, než vyrazíme. Právě jsem si připínala kolem krku medailonek, který mi Jake koupil v Paříži. Usmála jsem se na něj do zrcadla.

„Ty taky. Vždycky, když jsi na slunci, objeví se ti pihy na nose.“

Zamračil se. „Jo, připadám si, jako kdyby mi bylo čtrnáct.“

Obrátila jsem se a přejela mu prstem po nosu. „Ne, vypadáš s nimi sexy. Víc než jindy.“ Stoupla jsem si na špičky a políbila ho.

Musím se přiznat, že tady na Želvím ostrově mi chyběly boty na podpatcích. Buď jsem chodila naboso, nebo v žabkách. Jedny roztomilé jsem si vybrala i dnes večer k bílým koktejlkám.

Poodstoupila jsem od něj, opřela se o umyvadlo a zálibně si prohlížela muže stojícího přede mnou v džínsových kraťasech a tílku s potiskem skupiny Pearl Jam. Tetování na ruce, které dával na odiv, z něj dělalo opravdovou rockovou hvězdu.

„Můžeme vyrazit?“ zeptal se a položil prst na medailonek na mé hrudi.

„Můžeme.“

Jake mě vzal za ruku, propletl si prsty s mými. Vyšli jsme z koupelny, prošli halou a vyrazili ven do měsíční noci.

Bylo to tu úžasné. Na tmavé obloze zářily tisíce hvězd, žádný smog vám nebránil ve výhledu – jen čisté nebe, kam až oko dohlédlo.

Přes pláž jsme zamířili k hlavní budově, kde byla restaurace. Když jsme se dostali k místu, kde se cesta rozdělovala, automaticky jsem vyrazila k restauraci, ale Jake mě přitáhl zpátky a zavrtěl hlavou.

Překvapeně jsem se na něj podívala, ale bez dalších otázek jsem se nechala vést.

Šli jsme po pláži kolem ostrova. Kousek dál uprostřed jemného bílého písku nedaleko od vody jsem zahlédla prostřený stůl se dvěma židlemi.

„Večeře na pláži?“ Nevěřícně jsem se obrátila k Jakeovi.

„Pro svou dívku udělám cokoliv,“ zamumlal a políbil mě na čelo.

Okolo stolu byly v písku zaražené tyče s lucerničkami. Moji pozornost však upoutala úplně jiná světla – světla zářící v písku za stolem.

Pustila jsem Jakeovu ruku a došla ke svíčkám.

VEZMI SI MĚ!

Nápis obklopovaly další čajové svíčky ve tvaru srdce.

Srdce se mi rozbušilo a hlavu jsem měla jako v oblacích. Podívala jsem se na Jakea. „Ptáš se mě, jestli si tě vezmu?“

Se zájmem si mě prohlížel. „Ptám.“

„Ale vždyť na tuhle otázku jsem ti už odpověděla.“ Zmateně jsem se usmála a zvedla levou ruku s nádherným zásnubním prstenem.

Jake si stoupl vedle mě. Nevím proč, ale srdce se mi rozbušilo ještě rychleji. Žaludek se mi sevřel, vnitřnosti se třásly, skoro jako kdyby to bylo poprvé, co mi tuhle otázku položil.

Objal mě a přitáhl do náručí. „Tru, když jsem tě poprvé žádal o ruku, bylo to v zákulisí haly Madison Square Garden uprostřed koncertu. To není zrovna to nejromantičtější místo, jaké jsem si představoval.“ Zhluboka se nadechl. „Teď mám příležitost to napravit a požádat o ruku tak, jak jsem to vždycky chtěl.“

„Jakeu, nejde vůbec o to, jak nebo kde ses mě zeptal… pro mě bylo důležité, že jsi mě o ruku požádal.“

Konec ukázky

Table of Contents

Obálka

Tiráž

Titulní strana

Věnování

TRU…

Kapitola první