Vzor citace: PERTHEN, E. Správa a vymáhání pohledávek v praxi. 1. vydání. Praha: Wolters Kluwer, 2015. 92 s.

© JUDr. Ervín Perthen, MBA, 2015

ISBN 978-80-7478-952-6 (brož.) 978-80-7478-953-3 (e-pub)

Anotace

Publikace se zabývá správou a vymáháním pohledávek od okamžiku jejich vzniku až do doby jejich vymožení a je určena zejména statutárním orgánům, podnikovým právníkům, finančním ředitelům a vůbec osobám odpovědným za správu a vymáhání pohledávek především u malých a středních tuzemských podnikatelů. Publikace analyzuje možné postupy správy a vymáhání pohledávek, srovnává na základě shromážděných dat úspěšnost těchto postupů, a doporučuje pro praxi vhodná řešení. Jako stěžejní princip je vyzvednuta prevence, tedy předcházení vzniku problémových pohledávek jako takových. V publikaci je navržen postup právě pro předcházení vzniku problémových pohledávek, a to zejména pečlivým hodnocením potenciálních zákazníků a obchodních partnerů, včetně poukázání na možné zdroje relevantních informací, které jsou dostupné a lze je v praxi běžně a bez velkých nákladů využít. V kapitole věnované smluvní dokumentaci je naznačeno, co je ze smluvní dokumentace podstatné pro to, aby v případě problému s úhradou mohlo dojít k úspěchu v případném sporu o zaplacení. Důraz je kladen také na otázku zajištění pohledávek podnikatele v době jejich vzniku, jsou uvedeny v praxi nejpoužívanější způsoby zajištění spolu s uvedením výhod a nevýhod konkrétních zajišťovacích institutů. Dále je poukázáno na možnost zajistit si výhodné procesní postavení pro případný spor o zaplacení pohledávky, pokud si podnikatel bude muset zajistit exekuční titul. V navazujících kapitolách jsou uvedeny možnosti postupu vůči dlužníkům v prodlení, jak v předsoudní fázi, tak i v procesní fázi vymáhání pohledávek. V kapitole zabývající se procesní fází vymáhání jsou uvedena konkrétní data dokládající míru úspěšnosti jednotlivých procesních postupů. Podnikatel je seznámen s nejčastějšími postupy dlužníků při skrývání majetku před věřiteli a jsou mu navrženy možnosti obrany před těmito nekalými metodami. V závěrečné kapitole jsou vyvozena obecně platná doporučení pro správu pohledávek.

Seznam tabulek

Tabulka č. 1

Přehled vybraných oborů (údaje uvedeny ve dnech)

Tabulka č. 2

Platební morálka v rámci eurozóny (údaje uvedeny ve dnech)

Tabulka č. 3

Studie platební morálky

Tabulka č. 4

Přehled  délky trvání soukromoprávních sporů před obvodními soudy v SRN za rok ٢٠١٠

Tabulka č. 5

Krajské soudy s nejmenší a největší délkou civilního řízení

Okresní soudy s nejmenší a největší délkou civilního řízení

Tabulka č. 6

Počet exekucí

Přehled použitých zkratek

ARES Administrativní registr ekonomických subjektů

ČNB Česká národní banka

ISIR Insolvenční rejstřík vedený Ministerstvem spravedlnosti ČR

1. Úvod

Téměř každému podnikateli, snad kromě podnikatelů poskytujících služby a zboží oproti platbě v hotovosti, vznikají při jeho podnikatelské činnosti pohledávky vůči jeho zákazníkům a často i vůči obchodním partnerům, se kterými spolupracuje. O své pohledávky se od jejich vzniku podnikatel musí starat, vynakládat úsilí a prostředky na jejich správu.

Cílem publikace je nastínit obecně platný postup, jak by měl běžný podnikatel při správě pohledávek v praxi postupovat od jejich vzniku až po případné vymáhání, aby byl jeho postup co nejefektivnější, tedy aby bylo dosaženo co nejlepších výsledků při vynaložení co nejmenšího množství prostředků.

Jde zejména o nastínění reálně využitelného postupu, který by do značné míry eliminoval vznik problémových pohledávek, na jejichž správu a vymáhání je nutné vynaložit zvýšené úsilí a prostředky. Jedná se především o nastavení kritérií pro výběr zákazníků a obchodních partnerů, u kterých podnikatel přistoupí na placení až po dodání zboží, poskytnutí služby nebo kterým poskytne úvěr či zápůjčku.

Pro hodnocení potenciálních dlužníků by podnikatel měl mít nastaven standardně používaný soubor kritérií a systém hodnocení, odpovídající jeho potřebám. Ostatně u spotřebitelů je prověřování jejich schopnosti splácet v některých situacích vyžadováno i zákonem. Je zřejmé, že nastavení takového preventivního filtru do značné míry předem ovlivní, jaká bude platební morálka dlužníků. Podnikatel musí nastavit preventivní systém úměrně podle produktu či služby, kterou poskytuje, aby existovala vyváženost mezi rizikem a náklady na prověření, aby neodrazoval i bonitní zákazníky přílišnou „podezřívavostí“. Tomu by měla odpovídat smluvní dokumentace podnikatele a též případný požadavek podnikatele na způsob a hodnotu zajištění pohledávky. Pokud dojde k počátečnímu chybnému nastavení, hrozí buď riziko velkého množství problémových pohledávek, nebo riziko odrazení velkého množství potenciálních zákazníků, což v obou případech může podnikateli přivodit obchodní neúspěch a projevit se tak na jeho hospodářských výsledcích. Na druhou stranu, i když bude systém hodnocení nastaven dobře a sníží se tak podstatně množství problémových pohledávek, zcela se jim nevyhnout nelze.

Nejlevnější a nejefektivnější postup při správě pohledávek je takový postup, který umožní vzniku problémových pohledávek se co nejvíce vyhnout, protože následné postupy správy pohledávek už budou pouze zmírňovat následek a jen málokdy se v případě vzniku problémové pohledávky podaří dosáhnout její 100% úhrady a vymožení vynaložených nákladů. Tato skutečnost vyplývá zejména z dostupných dat o dosahovaných výtěžcích v exekučních a insolvenčních řízeních.

Pro případ vzniku problémových pohledávek je v publikaci doporučován nejvhodnější a ekonomicky nejefektivnější postup při snaze dosáhnout co nejlepšího výtěžku z vymáhané pohledávky co nejrychleji a za vynaložení co nejmenších nákladů. S tím souvisí i upozornění na různé metody neplatících dlužníků, kteří se snaží buďto jen o oddálení okamžiku, kdy budou muset hradit své dluhy, anebo se snaží zbavit se svého majetku tak, aby k uspokojení věřitele dojít nemohlo a oni si svoji majetkovou podstatu uchovali skrytou před věřiteli a mohli ji nadále užívat, nejčastěji pod jiným subjektem ve formě právnické či fyzické osoby.

Autor publikace kromě svých praktických zkušeností vychází z dostupných dat o pohledávkách z obchodního styku, o platební morálce, průměrném množství pohledávek po splatnosti a o rychlosti a úspěšnosti jednotlivých způsobů vymáhání. Na základě získaných dat pak jsou v publikaci prezentovány obecně platné závěry o efektivnosti jednotlivých postupů vymáhání pohledávek a vzájemné vazby jednotlivých právních institutů, jejich návaznost a případně i podmíněnost v celém procesu správy pohledávek.

2. Klasifikace pohledávek a vymezení pojmů

Pro další použití v této publikaci je nejprve nutné vymezit používané pojmy tak, aby si publikace zachovala terminologickou jednotnost a přehlednost.

Použitými pojmy se dále rozumí:

Podnikatel – tuzemská právnická či fyzická osoba provozující svým jménem na svůj účet soustavnou živnostenskou nebo obdobnou činnost za účelem dosažení zisku na území České republiky. Pro účely této publikace nejsou pod pojem podnikatel zahrnovány subjekty provozující činnost na základě bankovní či obdobné licence, nebankovní finanční instituce, pojišťovny a zajišťovny.

Zákazník – právnická či fyzická osoba odebírající za úplatu od podnikatele zboží nebo služby.

Spotřebitel – zákazník, který odebírá od podnikatele zboží či služby nad rámec své podnikatelské činnosti nebo mimo rámec samostatného výkonu svého povolání.

Obchodní partner – právnická či fyzická osoba, která v rámci své podnikatelské činnosti vstupuje častěji do smluvních vztahů s podnikatelem, spolupracuje s ním při plnění zakázek a výrobě zboží a může vystupovat jako dlužník i věřitel podnikatele.

Dlužník – zákazník nebo obchodní partner, který odebral zboží či službu a je povinen úhradu za odebrané zboží či službu teprve provést, a to ať již částečnou úhradu, nebo úplnou. Dlužníkem se rozumí jak dlužník, který není se svým závazkem v prodlení, tak dlužník se závazkem po splatnosti. Naopak za dlužníka se pro účely této publikace nepovažuje dlužník se závazkem z deliktů.

Systém hodnocení dlužníků – soubor metod a informací, které podnikatel získává a využívá při hodnocení potenciálních dlužníků, než s nimi vstoupí do závazkového vztahu a poskytne jim plnění, včetně otázky případného zajištění, vymezení zdrojů získávání takových informací, stanovení váhy jednotlivých údajů a způsobu jejich vyhodnocení.

Pohledávka – pohledávkou se rozumí právo podnikatele vůči dlužníku na určité plnění a tomu odpovídající povinnost dlužníka toto plnění poskytnout. Pro účely této publikace se pohledávkou rozumí pouze právo podnikatele na poskytnutí finančního plnění, nepeněžité plnění se tedy za pohledávku nepovažuje.

Zajištění pohledávky – zajištěním pohledávky se rozumí některý ze způsobů zajištění a utvrzení dluhů ve smyslu dílu 8 relativních majetkových práv dle zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, zejména pak běžně užívané zajištění zástavou, ručením, utvrzení dluhu formou smluvní pokuty či uznáním dluhu. Zajištěním se též rozumí použití směnky nikoliv v roli platební, ale zajišťovací.

Správa pohledávek – správou pohledávek se rozumí celý postup podnikatele při hodnocení pohledávky a nakládání s ní, od doby jejího vzniku, směřující k jejímu uspokojení v co největší míře.

ISIR – insolvenční rejstřík vedený Ministerstvem spravedlnosti ČR a dostupný na webové adrese www.justice.cz.

ARES – administrativní registr ekonomických subjektů, dostupný na serveru Ministerstva financí ČR http://www.info.mfcr.cz/ares/ares_es.html.cz.

Platební morálka – jde o soubor ukazatelů vyjadřující platební chování jednotlivých subjektů, ať firem, či institucí při plnění jejich finančních závazků. Ukazuje, kolik dnů po splatnosti nebo před splatností daná firma platí své závazky nebo jaká je obvyklá splatnost v daném odvětví či státu. V mnohých případech lze z vývoje platební morálky určitého subjektu či odvětví predikovat potenciální problémy dříve, než nastanou.

Pozitivním zjištěním je, že platební morálka českých firem se postupně zlepšuje, a pohybuje se dokonce mírně nad evropským průměrem. K otázce srovnání s evropským průměrem si autor neodpustí otázku, zda došlo k takovému zlepšení platební morálky v tuzemsku, nebo k poklesu průměru.

Bilance: Lepšíme se, ale stále to nestačí

Tabulka č. 1 Přehled vybraných oborů (údaje uvedeny ve dnech)

Odvětví

Reálná doba návratnosti pohledávky

Doba po splatnosti pohledávky

3. Q 2014

2. Q 2014

2013

3. Q 2014

2. Q 2014

2013

Zdravotní péče

120

123

117

51

52

37

Výroba základních kovů, hutnictví a slévárenství

75

76

77

14

13

14

Strojírenství

76

74

80

11

11

9

Potravinářství

66

68

76

10

10

19

Automobilový průmysl

56

63

66

4

4

3

Velkoobchod

63

67

68

9

10

11

Stavebnictví

89

96

92

29

35

28

Maloobchod

68

78

72

15

18

16

Doprava

66

60

66

8

9

12

Tabulka č. 2 Platební morálka v rámci eurozóny (údaje uvedeny ve dnech)

Průměrná návratnost pohledávek

od vystavení faktury

Průměrná doba placení pohledávek od data splatnosti

Země

3. Q 2014

2. Q 2014

2013

3. Q 2014

2. Q 2014

2013

Česko

73

75

76

14

14

14

Německo

41

41

41

-2

-4

-2

Slovensko

64

53

60

8

10

8

Francie

63

63

64

3

2

3

Rakousko

48

45

50

5

0

5

Zdroj: Analýza ČSOB Factoring

Zlepšení platební morálky v tuzemsku v posledních letech dokládá I níže citovaná studie poradenské společnosti Bisnode ve spolupráci s Dun & Bradstreet.

Platební morálka českých firem pokračuje v pozitivním trendu. V roce 2014 bylo zaplaceno 38,2 procenta faktur včas, což je o 7,2 procenta více než v předchozím období. Vyplývá to ze studie, kterou zveřejnila poradenská společnost Bisnode ve spolupráci s Dun & Bradstreet. V ní se srovnávají platební informace ze 17 evropských zemí.

Tabulka č. 3 Studie platební morálky

včas

do 30 dnů

30–60 dnů

60–90 dnů

90–120 dnů

přes 120 dnů

Evropa

37,6 %

51,6 %

4,4 %

2,6 %

1,6 %

2,2 %

Belgie

41,0 %

52,0 %

3,7 %

2,0 %

1,0 %

0,3 %

Nizozemí

51,2 %

44,2 %

2,1 %

1,2 %

1,0 %

0,3 %

Francie

38,3 %

54,5 %

3,4 %

1,5 %

0,9 %

1,4 %

Německo

74,8 %

24,1 %

0,5 %

0,2 %

0,1 %

0,3 %

Anglie

24,1 %

64,1 %

5,5 %

3,8 %

1,4 %

1,1 %

Španělsko

46,5 %

45,6 %

2,7 %

1,6 %

1,4 %

2,2 %

Portugalsko

17,4 %

58,9 %

7,1 %

4,2 %

4,2 %

8,2 %

Polsko

44,3 %

42,2 %

2,3 %

1,6 %

1,9 %

7,7 %

Slovinsko

41,4 %

49,7 %

4,6 %

1,7 %

2,6 %

0,0 %

Dánsko

90,3 %

9,7 %

0,0 %

0,0 %

0,0 %

0,0 %

Finsko

34,4 %

63,1 %

1,0 %

0,6 %

0,3 %

0,6 %

Česká republika

38,2 %

53,5 %

5,7 %

1,4 %

0,7 %

0,5 %

Turecko

51,5 %

33,2 %

8,2 %

2,8 %

3,9 %

0,4 %

Maďarsko

52,3 %

42,5 %

2,3 %

1,2 %

0,7 %

1,0 %

Řecko

32,3 %

22,1 %

13,4 %

12,7 %

7,6 %

11,9 %

Irsko

29,2 %

60,2 %

4,6 %

2,1 %

1,7 %

2,2 %

Itálie

37,6 %

46,7 %

6,4 %

4,2 %

2,9 %

2,2 %

V Evropě je včas zaplaceno 37,6 procenta faktur, tuzemsko tak z porovnání vychází lehce nadprůměrně. Do třiceti dnů po splatnosti se v Česku zaplatí 53,5 procenta faktur, do šedesáti 5,7 procenta, do tří měsíců pak 1,4 procenta.

Studie platební morálky

http://probyznysinfo.ihned.cz/finance-pohledavky-zavazky/c1-64062860-platebni-moralka-ceskych-firem-se-zlepsila-je-nad-evropskym-prumerem| ProByznys.info > Řídím firmu > Finance > Pohledávky, závazky | 25. 5. 2015 |

Zdroj: Dun & Bradstreet ve spolupráci s Bisnode

Běžný podnikatel obvykle sám pro sebe své pohledávky formálně nerozlišuje (rozlišuje pouze pohledávky před splatností, po splatnosti a dlouhodobě po splatnosti) a neoznačuje, ale v praxi to samozřejmě činí, když jinak přistupuje k pohledávkám již prověřených zákazníků před splatností a jinak k pohledávkám nekontaktního dlužníka v dlouhodobém prodlení. Pro účely této publikace je nutné roztřídění pohledávek provést. Lze použít formální rozřazení pohledávek, které je běžné v bankovním sektoru, ale je využíváno i mimo něj. Tímto způsobem se pohledávky podle míry rizikovosti třídí následovně:

a) standardní pohledávky,

b) sledované pohledávky,

c) nestandardní pohledávky,

d) pochybné pohledávky,

e) ztrátové pohledávky.

Standardní pohledávky jsou pohledávky splácené dlužníkem podle dohodnutých podmínek. Dlužník se nachází v příznivé finanční a důchodové situaci a není důvodu pochybovat o včasném vyrovnání celé pohledávky banky.

Sledované pohledávky jsou pohledávky, u kterých se dá na základě hodnocení bonity dlužníka předpokládat, že jistina, úroky i poplatky budou splaceny v plné výši. Ve srovnání se standardními pohledávkami však došlo ke zhoršení skutečností ovlivňujících splácení jistiny, úroků a poplatků od doby, kdy byl úvěr poskytnut, ale v okamžiku hodnocení pohledávky není předpokládána žádná ztráta.

Nestandardní pohledávky mají všechny nedostatky obsažené v hodnocení sledovaných pohledávek s tím, že splacení jistiny, úroků a poplatků v plné výši je na základě hodnocení bonity dlužníka nejisté. Částečné splacení pohledávky však je vysoce pravděpodobné.

Pochybné pohledávky mají všechny nedostatky obsažené v hodnocení nestandardních pohledávek s tím, že splacení jistiny, úroků a poplatků v plné výši je na základě hodnocení bonity dlužníka vysoce nepravděpodobné. Částečné splacení pohledávky je možné a pravděpodobné.

Ztrátové pohledávky mají všechny nedostatky obsažené v hodnocení pochybných pohledávek s tím, že splacení jistiny, úroků a poplatků v plné výši je na základě hodnocení bonity dlužníka nemožné. Tyto pohledávky se jeví jako nenávratné nebo návratné pouze částečně ve velmi malé hodnotě. Částečná návratnost pohledávky může být uskutečnitelná v budoucnosti.

Sledované, nestandardní, pochybné a ztrátové pohledávky jsou nazývány klasifikovanými pohledávkami.

Citace: Benda V. Ing., Postoupení pohledávky a daň z přidané hodnoty. In: Daně a právo v praxi [online], 1. 4. 2008 [cit. 27. 3. 2015].

Výše uvedené třídění bylo původně určeno pro pohledávky vznikající ze smluvních vztahů při poskytování zápůjček či úvěrů, eventuálně z jiných bankovních produktů, ale je též použitelné pro peněžní pohledávky vzniklé z jiných právních titulů, jako je například smlouva kupní či smlouva o dílo apod., neboť peněžní pohledávky se při své správě a následném vymáhání chovají podobně bez ohledu na právní titul vzniku.

Právě pohledávky odpovídající charakteristice pohledávek nestandardních, pochybných a ztrátových budou dále společně označovány jako pohledávky problémové, protože jejich správě musí podnikatel věnovat zvýšenou pozornost, vynakládat náklady a existuje zde reálné riziko, že nebudou uhrazeny nebo budou uhrazeny pouze částečně.

Již z uvedeného třídění pohledávek je patrné, že pro zařazení pohledávky do některé třídy je nezbytné pohledávku, chování dlužníka a jeho bonitu průběžně sledovat, a to úměrně výši a významu pohledávky.

Konec ukázky

Table of Contents

Obálka

Anotace

Seznam tabulek

Přehled použitých zkratek

1. Úvod

2. Klasifikace pohledávek a vymezení pojmů

3. Prevence – předcházení vzniku problémových pohledávek

4. Předsoudní fáze správy pohledávek

5. Procesní fáze vymáhání vlastních pohledávek