Alberto Maggi

Príkaz na zabitie

Ukážka z elektronickej knihy

Alberto Maggi

Príkaz na zabitie

Usmrtenie Krista podľa Jána

Preklad a komentár Jn 18 – 19

Z talianského originálu:

Alberto Maggi

Il mandante

l´assassinio del Cristo secondo Giovanni

traduzione e commento di Gv 18-19

Copyright © 2009 CITTADELLA EDITRICE – ASSISI

Translation © Mikuláš Kováč, 2015

Cover illustration © Sieger Köder, Verurteilung. Kreuzweg Bensberg

Copyright © vydavateľ ZAOSTRI NA RODINU Banská Bystrica 2015

Vydalo ZAOSTRI NA RODINU, o. z.

Zodpovedný redaktor: Ing. Anastázia Strečková

Jazyková úprava: Mgr. Karolína Kováčová, Mgr. Michaela Gočalová

Návrh obálky: Mgr. art. Alexandra Ďurníková – Mona Múza www.monamuza.sk

Technický redaktor: Ing. Pavol Janoško

Technické spracovanie pre eknihu Radovan Rumanovič

Všetky práva vyhradené.

Žiadna časť tejto knihy nesmie byť reprodukovaná elektronickými alebo mechanickými prostriedkami, vrátane fotokópií, zvukového záznamu alebo s využitím iných záznamových a reprodukčných systémov bez písomného súhlasu vydavateľa.

Reprodukciu za účelom iným ako osobným je možné vykonať iba po výslovnej autorizácii vydanej vydavateľom.

ISBN 978–80–971853–2–9

CHCEŠ SA ZAPOJIŤ?

BUĎ DAROM PRE SVOJU RODINU.

www.zaostri.sk

knihy@zaostri.sk

Ďakujeme mnohým priateľom za cenné pripomienky a za spoluprácu v príprave tohto textu pre slovenského čitateľa.

Prečo ponúkame túto knihu slovenskému čitateľovi

„Či nám nehorelo srdce, keď sa s nami cestou rozprával a vysvetľoval nám Písma?“ (Lk 24, 32)… Takýto pocit nás napĺňal, keď sme mali príležitosť prvýkrát počuť biblické výklady otca Alberta Maggiho.

Stalo sa tak pred mnohými rokmi, keď sme sa v Padove zúčastnili na jeho Konferencii o udalostiach týkajúcich sa Ježišovej smrti, zo záznamov ktorej neskôr vznikla kniha IL MANDANTE, ktorej prvý slovenský preklad práve držíte v rukách.

Čím hlbšie sme sa vnárali do štúdia jeho ďalších biblických výkladov, či už vo forme kníh, prepisov konferencií, alebo komentárov k nedeľným evanjeliám, tým prvotný záujem prerastal v stále väčšie nadšenie. Stránka www.studibiblici.it sa stala neodmysliteľnou súčasťou nášho života.

Toto nadšenie nás už viac neopustilo. Vždy, keď máme možnosť počúvať otca Alberta, ktorý veľmi kompetentne vysvetľuje jednoduchosť Božej lásky, preniká nás túžba zdieľať toto posolstvo aj s ostatnými, s našimi priateľmi. A tak sa jeho hlas dostal až na Slovensko, najskôr v diskusiách s priateľmi o viere a jej prežívaní, neskôr prostredníctvom sporadického publikovania jeho komentárov k nedeľným evanjeliám preložených do slovenčiny na stránke www.duchovnecvicenia.sk a teraz aj vďaka odvážnemu publikovaniu prekladu jeho diela IL MANDANTE.

Otec Alberto nám umožnil objaviť, že prežívať vieru je naozaj jednoduché a tento objav je skutočne oslobodzujúci v tom zmysle, že nás zbavuje mnohých neistôt a pochybností.

Pri nedávnom osobnom stretnutí v jeho Centre pre štúdium Biblie v Montefane nám „prezradil“, že nosnou témou jeho výkladu evanjelia je dobro človeka nadovšetko a predovšetkým... a tomu asi rozumie každý človek…

Zuzana a Enrico

Biblický výklad Alberta Maggiho

Evanjeliá napísané v gréčtine v kontexte semitskej kultúry, ktorá uprednostňuje obrazné vyjadrovanie pred používaním pojmov, nie sú ľahko pochopiteľné dnešnému čitateľovi ocitajúcemu sa tvárou v tvár rozprávaniu, zdanlivo protirečiacemu akejkoľvek racionálnej logike a postavám, ktoré na prvý pohľad patria skôr do mytológie ako do histórie.

Je možný taký prístup k Svätému Písmu, pri ktorom by okrem neodmysliteľného osvietenia Duchom Svätým bolo prípustné obrátiť sa k rovnako dôležitým prístupom správneho zmyslu a významu?

Biblické interpretácie Alberta Maggiho sa snažia odpovedať na tieto otázniky prostredníctvom štúdií, ktoré sú prístupné všetkým a cez pozorný preklad textu spolu s jeho včlenením do židovského prostredia umožňujú každému odhaliť aktuálnosť prekvapujúceho bohatstva Ježišovej dobrej zvesti.

O autorovi

ALBERTO MAGGI, rehoľník rádu Služobníkov Márie, študoval na pápežskej Teologickej Fakulte „Marianum“ a „Gregoriana“ (v Ríme)

a na „École Biblique et Archéologique française“ v Jeruzaleme.

Je riaditeľom Centra pre biblické štúdium (Centro Studi Biblici) G. Vannucci (www.studibiblici.it) v Montefane (Mc), má na starosti publikovanie vedeckého bádania v biblickej oblasti populárnou formou.

Publikoval pre vydavateľstvo Cittadella:

- Roba da preti (Záležitosť kňazov 2007)

- Nostra Signora degli Eretici (Naša Pani Heretikov 2008)

- Padre dei poveri.1. Le Beatitudini di Matteo (Otec chudobných 1, Matúšove blahoslavenstvá 2007)

- Padre dei poveri.2. Il Padre nostro di Matteo (Otec chudobných 2, Matúšov Otčenáš 2007)

- Gesù e Belzebù. Satana e demòni nel vandelo di Marco (Ježiš a Belzebub. Satan a démoni v Markovom evanjeliu 2009)

- Come leggere il vangelo e non perdere la fede (Ako čítať evanjelium a nestratiť vieru 2008)

- Parabole come pietre (Podobenstvá ako skaly 2009)

- Non ancora madonna (Ešte nie madona 2008)

- Le cipolle di Marta (profili evangelici) (Martine cibule – evanjeliové profily 2007)

- Gesù ebreo (Ježiš, Hebrej 2007)

S inými autormi:

- A partire dai cocci rotti (Počnúc rozbitými črepmi, 2.vydanie)

- Paura di amara (Strach milovať)

- Il corraggio di cambiare (Odvaha k zmene)

- E se Dio rifiuta la „religione“? (A ak Boh odmieta „náboženstvo“?)

- La conversione dei buoni (Obrátenie dobrých, 3. vydanie)

Publikácie v iných vydavateľstvách:

-  Il Monte della risurrezione (Vrch zmŕtvychvstania – éDICOLA Ed. 2002)

- I personaggi anonimi del Vangelo di Marco (Anonymné postavy Markovho evanjelia – éDICOLA Ed. 2003)

- l prologo al vangelo di Giovanni (Úvod do Jánovho evanjelia – éDICOLA Ed. 2005)

Spolupracuje s časopisom Rocca a mal na starosti vysielanie relácie Vatikanského rozhlasu La Buona Notizia è per tutti! (Dobrá zvesť je pre všetkých!)

Zoznam skratiek Svätého Písma*

Starý zákon

Gn – Kniha Genezis

Ex – Kniha Exodus

Lv – Kniha Levitikus

Nm – Kniha Numeri

Dt – Kniha Deuteronómium

Joz – Kniha Jozue

Sdc – Kniha sudcov

Rút – Kniha Rút

1 Sam – Prvá kniha Samuelova

2 Sam – Druhá kniha Samuelova

1 Kr – Prvá kniha kráľov

2 Kr – Druhá kniha kráľov

1 Krn – Prvá kniha kroník

2 Krn – Druhá kniha kroník

Ezd – Kniha Ezdrášova

Neh – Kniha Nehemiášova

Tob – Kniha Tobiáš

Jdt – Kniha Judita

Est – Kniha Ester

Jób – Kniha Jób

Ž – Kniha žalmov

Prís – Kniha prísloví

Kaz – Kniha kazateľ

Pies – Pieseň piesní

Múd – Kniha múdrosti

Sir – Kniha Sirachovcova

Iz – Kniha proroka Izaiáša

Jer – Kniha proroka Jeremiáša

Nár – Kniha Náreky

Bar – Kniha proroka Barucha

Ez – Kniha proroka Ezechiela

Dan – Kniha proroka Daniela

Oz – Kniha proroka Ozeáša

Joel – Kniha proroka Joela

Am – Kniha proroka Amosa

Abd – Kniha proroka Abdiáša

Jon – Kniha proroka Jonáša

Mich – Kniha proroka Micheáša

Nah – Kniha proroka Nahuma

Hab – Kniha proroka Habakuka

Sof – Kniha proroka Sofoniáša

Ag – Kniha proroka Aggea

Zach – Kniha proroka Zachariáša

Mal – Kniha proroka Malachiáša

1 Mach – Prvá kniha Machabejcov

2 Mach – Druhá kniha Machabejcov

Nový zákon

Mt – Evanjelium podľa Matúša

Mk – Evanjelium podľa Marka

Lk – Evanjelium podľa Lukáša

Jn – Evanjelium podľa Jána

Sk – Skutky apoštolov

Rim – List Rimanom

1 Kor – Prvý list Korinťanom

2 Kor – Druhý list Korinťanom

Gal – List Galaťanom

Ef – List Efezanom

Flp – List Filipanom

Kol – List Kolosanom

1 Sol – Prvý list Solúnčanom

2 Sol – Druhý list Solúnčanom

1 Tim – Prvý list Timotejovi

2 Tim – Druhý list Timotejovi

Tít – List Títovi

Flm – List Filemonovi

Hebr – List Hebrejovi

Jak – Jakubov list

1 Pt – Prvý Petrov list

2 Pt – Druhý Petrov list

1 Jn – Prvý Jánov list

2 Jn – Druhý Jánov list

3 Jn – Tretí Jánov list

Júd – Júdov list

Zjv – Zjavenie apoštola Jána

* Texty Svätého Písma sú prevzaté z webstránky www.svatepismo.sk. Kde preklad nezodpovedá textu tejto stránky, tam je použitý vlastný preklad autora knihy.

Úvod

„Prišiel do svojho vlastného, a vlastní ho neprijali“ (Jn 1, 11).

Ježišovo utrpenie v Jánovom Evanjeliu začína v 13. kapitole úryvkom poslednej večere a umývania nôh, keď Ježiš ukazuje svojim učeníkom „lásku až do krajnosti“, (Jn 13, 2) a vyhlasuje nové prikázanie: „Aby ste sa milovali navzájom. Aby ste sa aj vy vzájomne milovali, ako som ja miloval vás. Podľa toho spoznajú všetci, že ste moji učeníci, ak sa budete navzájom milovať“ (Jn 13, 34 – 35).

V nasledujúcich kapitolách Ježiš dodáva odvahu svojej komunite a pripravuje ju čeliť dramatickým momentom jeho zatknutia a zabitia, udalosti, ktorá môže byť pre učeníkov zničujúca, keďže oni ešte nie sú pripravení darovať vlastný život. Ježiš ich uisťuje, že temnota nezvíťazí nad svetlom, ale bude to svetlo, ktoré prežiari tmu (Jn 1, 5). Aj keď sa môže zdať, že Kristus je porazený, bude to on, ktorý povie: „Ja som zvíťazil nad svetom“ (Jn 16, 33), pretože život je mocnejší ako smrť a láska zvíťazí nad nenávisťou.

Kapitoly 18 − 19, ktorým sa budeme venovať v nasledujúcich komentároch, nie sú ničím iným, ako zobrazením dôsledkov tejto lásky „až na smrť“ a toho, „ako som vás ja miloval“.

Význam Ježišovej smrti nie je obmedzený na historickú udalosť, ale stáva sa vyjadrením Kristovej lásky pre veriacich každej doby. Preto Pavol, aj keď nepoznal Ježiša, môže napísať Galaťanom: „žijem vo viere v Božieho Syna, ktorý ma miluje a vydal seba samého za mňa“ (Gal 2, 20).

Ján je spomedzi evanjelistov najmenej viazaný na historický dej, ale možno práve kvôli tomu dokázal viac ako ostatní, odovzdať hlboký zmysel udalosti ukrižovania. V orientálnej kultúre je dôležitá pravdivosť udalosti a nie jej historický obsah a evanjelista nezamýšľa tlmočiť Ježišov historický príbeh, ale hlbokú pravdu obsiahnutú v jeho učení a v jeho živote, ktorá má svoje vyvrcholenie v smrti na kríži. Jánovo rozprávanie sa teda nespája s chronológiou, ale s teológiou, nie s historickými udalosťami, ale s pravdou. Kým historické skutočnosti ostávajú zviazané s určitým historickým obdobím, pravda je vždy živá a aktuálna.

Dramatické vyhlásenie obsiahnuté v evanjeliovom Prológu, že Ježiš „prišiel medzi svojich a tí ho neprijali“ (Jn 1, 11), rozvíja evanjelista v úryvkoch obsahujúcich Ježišovo utrpenie.

Jánov Kristus nie je odsúdený iba náboženskými a politickými autoritami, ale je odmietnutý celým národom (Jn 18, 35). Celý Izrael sa obrátil proti Božiemu Mesiášovi a chcel pre neho tú najpotupnejšiu smrť prostredníctvom ukrižovania.

Osemnásta a devätnásta kapitola Jánovho evanjelia sú najprísnejším odsúdením náboženskej inštitúcie, aké sa vôbec objavilo v evanjeliách, pretože namiesto toho, aby sa dala do služieb Bohu, použila Boha pre vlastné záujmy, deformujúc Jeho tvár Ho pretvára na svoju podobu, nenásytnú a neľudskú, na Boha, ktorý ako kult prijíma obetu ľudí: „Prichádza čas, keď každý, kto vás zabije, bude veriť, že tým vzdáva kult Bohu“ (Jn 16, 2).

Prísnosť v prístupe k židovskej náboženskej inštitúcii u evanjelistu nie je podporou polemiky so svetom, od ktorého sa kresťanská komunita už definitívne oddelila, ale je jednoznačným upozornením pre veriacich všetkých čias, aby neupadali do pomýlených mechanizmov, ktoré zabraňujú spoznať Pána, ktorý − keď sa zjavuje − robí „všetko nové“ (Zjv 21, 5).

Toto upozornenie sa objavuje v rozprávaní o utrpení Krista, aby učeníci nenechali v sebe rásť vždy prítomné pokušenie premieňať Ducha na zákon, vieru na náboženstvo a životný dynamizmus na inštitúciu.

Ján je jediným evanjelistom, ktorý neuvádza výslovné pozvanie Krista k obráteniu (Mt 4, 17; Mk 1, 15; 18, 3; Lk 13, 3 – 5), ale celé Jánovo evanjelium je neustálym povolávaním k radikálnej zmene bytia, voľbou medzi svetlom a tmou, medzi pravdou a klamstvom, medzi životom a smrťou, medzi mocou a službou. Spoločenstvo nasledujúce posolstvo Krista je ustavične pozývané k obráteniu, k neustálemu upriamovaniu vlastnej cesty do súladu s láskou Boha, ktorého plnohodnotným a definitívnym zjavením je ukrižovaný Ježiš. Láska a iba láska zjavuje Ježišovho Boha, ako to umne vyjadruje autor Prvého Jánovho listu v zaručene dokonalej syntéze Kristovho posolstva:

„Milovaní, milujme sa navzájom, lebo láska je z Boha a každý, kto miluje, narodil sa z Boha a pozná Boha...

Kto nemiluje, nepoznal Boha, lebo Boh je láska.

A Božia láska k nám sa prejavila v tom, že Boh poslal svojho jednorodeného Syna na svet, aby sme skrze neho mali život.

Boha nikto nikdy nevidel; ale keď sa milujeme navzájom, Boh ostáva v nás a jeho láska v nás je dokonalá.

A my, čo sme uverili, spoznali sme lásku, akú má Boh k nám. Boh je láska; a kto ostáva v láske, ostáva v Bohu a Boh ostáva v ňom“ (1 Jn 4, 7 – 9.12.16).

Utrpenie:

Najdokonalejšie zjavenie Božej Lásky

Jn 18, 1 – 14

1a Potom, ako to povedal, vyšiel Ježiš von so svojimi učeníkmi

Slová, ktorými Ježiš uzavrel dlhú reč k svojim učeníkom počas poslednej večere, sumarizujú celé jeho posolstvo: „Ohlásil som im tvoje meno a ešte ohlásim, aby láska, ktorou ma miluješ, bola v nich a aby som v nich bol ja“ ( Jn 17, 26).(1)Evanjelista na tieto slová („po tom, ako to povedal“) nadväzuje začiatok Ježišovho utrpenia. Zatknutie, výsmech a Kristova smrť umožnia učeníkom spoznať pravú tvár (meno) toho Boha, ktorého „nikto nikdy nevidel. Jednorodený Boh, ktorý je v lone Otca, ten o ňom priniesol zvesť“ (Jn 1, 18).

Preto evanjelista kladie dôraz na rozprávanie o utrpení Krista, ktoré vidí ako najdokonalejšie zjavenie Božej lásky a Ježišovej slávy.

(„Prišla hodina, keď bude oslávený Syn človeka“, Jn 12, 23). Ježiš povedal: „Kto vidí mňa, vidí Otca“ (Jn 14, 9). Teraz, vo svojom utrpení, Syn zjavuje tvár svojho Otca. Každé zobrazenie Boha, ktoré nie je v súlade s týmito udalosťami, je ohraničeným, nedokonalým, ak nie falošným obrazom Boha.

V evanjeliovom Prológu Ján napísal, že v Ježišovi sa v Božom Slove zjavilo svetlo ľuďom, a že „svetlo zažiarilo v tmách a tmy ho neprijali“ (Jn 1, 5).

Kým Judáš, učeník − zradca, odišiel z miesta poslednej večere, aby ho pohltili tmy („Vzal si kúsok chleba a hneď vyšiel. A bola tma.“Jn 13, 30), aj Ježiš vyšiel von, avšak preto, aby vo tme ešte viac zažiarila Otcova láska zjavujúca v jeho osobe svetlo, ktoré žiari v tmách (Jn 1, 5).

1b a vyšiel za potok Cedron,

Je to jediný raz, čo sa v Novom Zákone spomína Cedron,(2) názov potoka a hlbokého údolia oddeľujúceho Jeruzalem od Olivovej hory. Tento názov pripomína zradu Absolóna, ktorý prinútil svojho otca, kráľa Dávida, aby utiekol z Jeruzalema cez potok Cedron (2 Sam 15, 23).

Podľa židovskej tradície sa Cedron nachádza v údolí Jozafát (po židovsky Jahve súdi), je to symbolický názov miesta, kde Pán bude súdiť všetky pohanské národy: „Zhromaždím všetky národy, zavediem ich do Jozafátskeho údolia a budem sa tam s nimi pravotiť“ (Joel 4, 2 – 12).

Podľa evanjelistu sa v tomto údolí uskutoční hodina súdu pre Izrael: namiesto prijatia Mesiáša osloboditeľa, jeho vlastní ho odmietnu a zabijú („Prišiel do svojho vlastného, a vlastní ho neprijali“Jn 1, 11).

1c Tam bola záhrada. Vošiel do nej on i jeho učeníci.

Prvýkrát sa objavuje v rozprávaní o umučení výraz záhrada/pole,(3) miesto, kde evanjelista zobrazuje Ježišovo zatknutie, ukrižovanie a pochovanie (Jn 19, 41 – 42).

Záhrada, miesto, v ktorom prekvitá život, vyvoláva spomienku na „záhradu Eden“ (Ez 36, 35 LXX), kde Stvoriteľ umiestnil „človeka, ktorého vytvoril“ (Gen 2, 8.15). A na toto pole/záhradu padne pšeničné zrno, odumrie, aby prinieslo veľkú úrodu (Jn 12, 24).

Téma záhrady sa znova objavuje pri Ježišovom zmŕtvychvstaní, keď Mária Magdaléna prišla k hrobu a uvidela Pána, „domnievala sa, že je to záhradník“ (Jn 20, 15). V postave Ježiša – „Záhradníka“, predstavuje evanjelista Krista ako nového Adama, ktorý definitívne ostáva v záhrade, na mieste života.

Zatiaľ čo na jednej strane Ježiš opúšťa mesto so svojimi učeníkmi ako znak oddelenia sa od inštitúcie, ktorú reprezentoval Jeruzalem, na druhej strane do záhrady vchádza „on i jeho...“, už nie so svojimi: Ježiš môže naplno vojsť do miesta života, učeníci doň vchádzajú postupne, krok za krokom, nakoľko budú schopní darovať seba samých.

2 O tom mieste však vedel aj jeho zradca Judáš, lebo Ježiš sa tam často schádzal so svojimi učeníkmi.

V úryvku, ktorý opisuje chytenie Ježiša, sa poslednýkrát v evanjeliu objavuje Judáš.

Evanjelista zobrazoval učeníka − zradcu vždy z tej temnejšej stránky, ba pri dvoch príležitostiach ho opisuje ako diabla (Jn 6, 70) a nástroj Satana (Jn 13, 27) práve v kontexte, kde Ježiš pozýva dať svoj život. Je to pozvanie, ktoré Judáš, keďže je zlodejom (Jn 2, 6), nebude nikdy schopný pochopiť.

Zatiaľ čo sa Ježiš daruje a odovzdáva svoj život, Judáš život berie a dáva smrť.

Sám Ježiš označí Judáša za diabla prvýkrát v synagóge v Kafarnaume, keď povie svojim učeníkom: „Veru, veru, hovorím vám: Ak nebudete jesť telo Syna človeka a piť jeho krv, nebudete mať v sebe život“ (Jn 6, 53). Ježiš pre zmätených učeníkov dodáva: „Nevyvolil som si vás Dvanástich?! A jeden z vás je diabol. To hovoril o Judášovi“ (Jn 6, 70 – 71).(4) Podľa Svätého Písma smrť človeka spôsobil diabol („závisťou diabla však prišla na svet smrť“, Múd 2, 24). Ježiš tým, že Judáša definuje ako diabla, označuje ho za vykonávateľa smrti.

Počas poslednej večere sa Ježiš bude bezúspešne pokúšať získať tohto apoštola svojou láskou.

Ježiš Pán a Učiteľ umýva nohy svojmu učeníkovi, ale jeho gesto lásky ostáva bez odozvy. Judáš, učeník svojho skutočného učiteľa, zotrváva nečistý („Nie všetci ste čistí“Jn 13, 11). Noha, ktorú Ježiš umyl, obráti sa proti nemu: „Ten, ktorý je môj chlieb, zdvihol proti mne pätu“ (Jn 13, 18; Ž 41, 10).

Ježiš zotrváva vo svojej ponuke lásky. Nielenže neprezrádza učeníka, ktorý sa ho chystá zradiť, ale stojac pred ním preukazuje mu ešte väčšiu lásku ako ostatným, keď ponúka namočenú „smidku chleba“ iba jemu (Jn 13, 26). Majiteľ domu totiž začínal obed namočením kúska chleba do omáčky(5) a podal ho najdôležitejšiemu hosťovi. V kúsku chleba Ježiš daroval seba samého Judášovi. Potvrdzuje hodnotu vernej lásky, keď odpovedá láskou na nenávisť. Teraz je Ježišov život v Judášových rukách. Iba na učeníkovi záleží, čo s ním urobí. Ak kúsok chleba zje, pripodobní svoj život Ježišovmu, ak ho odmietne, stane sa korisťou temnoty smrti. Ale Judáš si vzal kúsok chleba a vyšiel von „a bola noc“ (Jn 13, 30).

Judáš smidku chleba neje. Zjesť ju by znamenalo prijať Ježiša a pripodobniť sa mu. Ale on toho nie je schopný. Jeho srdce obsadil Satan, Judáš sa už stotožnil s diablom („A hneď po tejto smidke vošiel do neho satan“,Jn 13, 27), stáva sa nástrojom temnoty, aby odstránil „svetlo sveta“ (Jn 8, 12). Preto si berie kúsok chleba a odchádza. Upresnenie bola noc nie je časovým, ale teologickým vyjadrením. Judáš definitívne opúšťa oblasť svetla a života a vchádza do temnoty a smrti, ktorá ho pohltí.

Judáš poznal „miesto“ − je to hebreizmus, ktorý používa evanjelista pre označenie výnimočného miesta − Jeruzalemského chrámu („Ak ho necháme..., prídu Rimania a zničia nám i toto miesto i národ,“Jn 11, 48).(6)

Miesto, svätostánok Božej prítomnosti, sa teraz nachádza tam, kde prebýva Ježiš,(7) človek, na ktorom sa zjavila Božia sláva: mimo svätého mesta, v záhrade, kde sa Ježiš dáva z lásky pre svojich.

Na tomto mieste je Ježiš spolu so všetkými svojimi učeníkmi, okrem Judáša. Učeník − zradca poznal miesto života, avšak nevošiel doň, ani doň nebude môcť nikdy vstúpiť: smrť sa nedá zlúčiť so životom, temnota nemá prístup tam, kde svieti svetlo.

3a Judáš vzal kohortu(8) a sluhov od veľkňazov a farizejov

Kohorta je vojenská jednotka pozostávajúca zo šiestich centúrií, celkovo teda 600 vojakov. Vojenská kohorta so sídlom v pevnosti Antonia mala na starosti všetko, čo sa týkalo Jeruzalema, okrem chrámu. V ňom hliadkovala chrámová stráž (asi 200 mužov), ktorá zaručovala bezpečnosť posvätného miesta a predovšetkým dávala pozor, aby pohania neprekročili hranicu, ktorá im zabraňovala vojsť do chrámovej Svätyne.

Veľkňazi a farizeji zabezpečili stráž, aby chytili Ježiša.(9) Medzi týmito dvomi vojenskými jednotkami vládla veľká rivalita a nepriateľstvo: kým kohortu tvorili rímski vojaci, chrámová stráž pozostávala zo Židov, ktorí patrili do kmeňa Léviho, jedni opovrhovali druhými a navzájom sa nenávideli. Ježiš však predstavuje hrozbu tak pre domáci národ, ako aj ich kolonizátorov. Evanjelistovým úmyslom je zobraziť rímsku politickú a židovskú náboženskú moc ako nepriateľov Krista, ktorí, hoci sú vzájomnými rivalmi a nepriateľmi, tentoraz sa spojili proti rovnakému nebezpečenstvu.

Neúmernosť vojenskej sily určenej pre dolapenie Ježiša signalizuje nebezpečenstvo tejto osobnosti, ktoré evanjelista vykresľuje v celom svojom evanjeliu. Prvú zmienku o rozhodnutí náboženských autorít odstrániť ho nachádzame pri opise uzdravenia chorého v sobotu: „Preto sa Židia ešte väčšmi usilovali zabiť ho, lebo nielenže porušoval sobotu,(10) ale aj Boha nazýval svojím Otcom a robil sa rovným Bohu“ (Jn 5, 18).

Závažnosť Ježišovho konania nespočívala v porušovaní príkazu soboty, ale v jeho úplnom zrušení. Preto náboženské autority začali prenasledovať Ježiša s cieľom usmrtiť ho. Náboženskí predstavitelia jasne vnímajú riziko, ktoré so sebou prináša jeho nárok nazývať Boha svojím Otcom. Veľmi dobre si uvedomujú, že ak v osobe Ježiša zasiahne Boh svojou láskou ľudí priamo, bez potreby akýchkoľvek prostredníkov, štruktúr, zákonov, kultov, bude to pre nich znamenať koniec. Boží plán s ľudstvom, aby sa každý človek stal jeho dieťaťom,(11) je náboženskými vodcami považovaný za zločin hodný smrti, keďže v samotnom základe ohrozuje náboženský systém určený ako neodmysliteľné prepojenie medzi Bohom a ľuďmi: „Nekameňujeme ťa za dobrý skutok, ale za rúhanie, preto, že hoci si človek, robíš sa Bohom“ (Jn 10, 33).

3b a prišiel ta s lampášmi, fakľami a zbraňami.

Evanjelista tvorí vetu tak, aby bolo zrejmé, že Judáš ako diabol, nositeľ smrti (zbrane), kráča v temnote (lampáše, fakle).

Judáš, ktorý prichádza(12) s lampášmi, fakľami a zbraňami je postavou predstavujúcou „knieža tohto sveta“ („lebo prichádza(13) knieža sveta“, Jn 14, 30), mocnosť, ktorá neznáša prejavy Boha – lásky.

Je to okamih posledného stretnutia Satana zosobneného Judášom a Boha, ktorý sa zjavuje v Ježišovi, stretnutie temnoty a svetla, moci a služby, klamstva a pravdy.

Koniec ukážky

ISBN 978-80-971853-2-9

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

Table of Contents

Prečo ponúkame túto knihu slovenskému čitateľovi

Biblický výklad Alberta Maggiho

O autorovi

Zoznam skratiek Svätého Písma*

Úvod

Utrpenie: Najdokonalejšie zjavenie Božej Lásky

Dva procesy

Hriech, ktorý sníma baránka zo sveta

Pohreb a sobáš

Slávenie Veľkej noci