Lívia Kvašná

Hyperaktívne a nepozorné dieťa v rodine

Ukážka z elektronickej knihy

Lívia Kvašná

Hyperaktívne a nepozorné dieťa v rodine

Účinné výchovné postupy

© Lívia Kvašná, 2015

Cover illustration & design © MgA. Martin Gallo, 2015

Copyright © vydavateľ ZAOSTRI NA RODINU Banská Bystrica 2015

Vydalo ZAOSTRI NA RODINU, o. z. ako svoju 3.publikáciu

Zodpovedný redaktor: Ing. Anastázia Strečková

Jazyková úprava: Mária Sabolová

Návrh obálky a grafická úprava: MgA. Martin Gallo, martingallo.com

Technický redaktor: Ing. Pavol Janoško

Technické spracovanie pre eknihu Radovan Rumanovič

Všetky práva vyhradené.

Žiadna časť tejto knihy nesmie byť reprodukovaná elektronickými alebo mechanickými prostriedkami, vrátane fotokópií, zvukového záznamu alebo s využitím iných záznamových a reprodukčných systémov bez písomného súhlasu vydavateľa.

Reprodukciu za účelom iným ako osobným je možné vykonať iba po výslovnej autorizácii vydanej vydavateľom.

CHCEŠ SA ZAPOJIŤ?

BUĎ DAROM PRE SVOJU RODINU.

www.zaostri.sk

knihy@zaostri.sk

O autorovi

Dott. Lívia Kvašná, PhD., (1977) je saleziánka, klinická psychologička a psychoterapeutka. Študovala psychológiu na Pápežskej fakulte Auxilium v Ríme. Od roku 2008 je členkou Komory talianskych psychológov. Doktorát zo psychológie obhájila v roku 2013 na Trnavskej univerzite. V roku 2014 ukončila dlhodobý psychoterapeutický výcvik Gestalt Terapia a v roku 2015 krátkodobé výcviky Terapia zameraná na emócie a Relaxačno-symbolická terapia. V klinickej a poradenskej psychologickej praxi, ktorú vykonávala v Ríme a v Trnave, sa zameriavala na diagnostiku a psychoterapeutickú pomoc deťom s diagnózou ADHD a ich rodinám. Od roku 2012 pracuje v Psychiatrickej nemocnici v Michalovciach.

Ekniha prináša aktuálne informácie o poruche pozornosti a aktivity výstižne, stručne a komplexne. Veľmi potrebné, žiadané a užitočné pre rodičov, ale aj pre odborníkov, okamžite použiteľné, aby život v rodinách s týmito deťmi bol plnohodnotnejší.

Milotka, psychologička, mama a babka, Trnava

Autorka vhodným spôsobom nadväzuje kontakt s čitateľom rodičom a opakovane ho zapája do procesu prežívania každodenných radostí a starostí pri výchove dieťaťa so špeciálnymi potrebami, ako je aj porucha ADHD. Kniha tak napriek odbornosti nestráca na živosti a praktickosti.

Peter, sociálny pracovník a psychoterapeut, otec dvoch detí, Košice

Je dôležité, aby sa dnes rodičia vzdali moci a sily, teda akéhokoľvek nátlaku, a pozerali sa na vzťah, aby používali srdce, uplatňovali empatiu a bezpodmienečné prijatie. Je to prístup univerzálny, bez ohľadu na to, či dieťa má, alebo nemá nejakú chorobu. Je to dôvera v akúkoľvek výbavu, s ktorou je nám dieťa darované, a to od nás rodičov vyžaduje veľa odvahy, trpezlivosti a tvorivosti, aby dieťa uverilo, že aj keď nezapadá svojimi potrebami do priemeru ostatných, stále je milovaným dieťaťom a nájde svoju originálnu cestu v živote.

Soňa, pedagogička, mama štyroch detí – syn s ADHD, Bratislava

S vďakou venujem mojim rodičom,

ktorí ma naučili bicyklovať sa,

a všetkým blízkym, s ktorými je ľahšie

a radostnejšie bicyklovať životom.

„Niekto mi kedysi povedal,

že výchova dieťaťa sa veľmi podobá tomu,

keď ho učíte jazdiť na bicykli.

Vtip je v tom, ako správne odhadnúť,

kedy ho máte držať a kedy ho môžete pustiť.“

~ Joan Marie Saxon ~

Predhovor

V čakárni u detského lekára je rušno. Aj keď väčšina detí a rodičov spôsobne sedí, o rozruch sa postará asi štvorročný chlapček. Približne za minútu preliezol celú čakáreň, na chvíľu ho zaujali hračky a šmýkačka v rohu miestnosti, desať sekúnd venoval knihe, ktorou sa ho snažila zaujať jeho stará mama, trikrát sa opýtal, kedy pôjdu domov, dvakrát plakal, nech ho mamka pustí z kolien dole na zem, ikskrát otvoril a zatvoril dvere… Starí rodičia, ktorí sú tu s ním tiež, zúfalo zachraňujú, čo sa dá. Starký stojí previnilo v kúte a hanbí sa zdvihnúť oči na ľudí, mamkin hlas už začína naberať zúfalý tón… Ostatné deti sa chlapčeka stránia, možno sa boja. Ich rodičia pohoršene dvíhajú obočie… Že s ním už niekto konečne neurobí poriadok!

Ten chlapček sa volá Beny a je to syn mojej dobrej známej. Narodil sa predčasne a všetci sa tešili, že je zdravý. Až časom sa im niečo prestalo pozdávať. Keď si uvedomili, že Benyho správanie sa už nedá skryť za „živosť“, začali jeho rodičia hľadať pomoc a oporu. Áno, s diagnózou ADHD bojujú na všetkých frontoch svojho a Benyho života.

Byť rodičom nie je ľahké. Byť dobrým rodičom je ťažké. Byť dobrým rodičom dieťaťa so špeciálnymi potrebami je často nad naše sily.

Táto útla knižočka nesie v sebe skúsenosti mnohých rokov praxe autorky práve s deťmi, ktoré si do života nesú „nálepku“ hyperaktivity či poruchy pozornosti. Je šitá na mieru životu v rodine, so všetkými jej potrebami, problémami, ale aj snami. Na základe bohatého teoretického pozadia poskytuje konkrétne a praktické rady rozčlenené podľa základných potrieb dieťaťa aj rodiča. Na pozadí toho všetkého cítiť pochopenie autorky pre atmosféru i špecifické problémy a krízy, ktoré sa v rodinách s týmito deťmi často objavujú.

Celou knihou sa tiahne pekné prirovnanie výchovy dieťaťa k učeniu sa jazdiť na bicykli. Iba dodám, že cyklovýlet si najviac užije celá rodina spolu. Každý musí dostať šancu podľa svojich schopností a možností zapojiť sa do spoločného šliapania. Všetci sa prispôsobia jazdcovi, ktorý momentálne nevládze a zaostáva, ale nedovolia mu vzdať sa. Svojou podporou a povzbudením mu dodávajú chuť ísť ďalej, a ak je to potrebné, potlačia ho alebo aj potiahnu. O tom, že by nemal ísť spolu s ostatnými, ani nerozmýšľajú, lebo sú rodina a patria k sebe.

O tom je táto kniha – ako nájsť cesty a spôsoby, aby nám bolo spolu dobre, nech už sú naše sily, dary a potreby akokoľvek rôzne.

Mgr. Dominika Hajkovská,

mama piatich detí a psychologička

Úvod

Milí rodičia, máte dieťa s ADHD – s poruchou pozornosti a s hyperaktivitou (Attention Deficit Hyperactivity Disorder) a doslova trpíte spolu s ním kvôli jeho hyperaktivite, nepozornosti a impulzívnemu správaniu, ktorým často nerešpektuje vami určené hranice?

Ste unavení, vyčerpaní, možno až v beznádeji, lebo nevidíte výsledky svojho každodenného výchovného snaženia? Ste nahnevaní a bezradní, lebo takmer každodenne počúvate sťažnosti na vášho neposedného, hravého, nezodpovedného syna či dcéru?

Rozumiem vám a chcem vám pomôcť. Na základe rozhovorov s deťmi s ADHD a ich rodičmi aj mojej doterajšej klinickej a psychoterapeutickej praxe na Slovensku aj v zahraničí chcem v tejto publikácii ponúknuť základné informácie o poruche ADHD, o jej diagnostikovaní, liečbe, ale predovšetkým o výchovných stratégiách, ktoré môžete uplatňovať v rodinnej výchove.

Nie všetky navrhované stratégie a výchovné postupy budú rovnako účinné pre všetky deti. Starostlivosť o dieťa s ADHD vyžaduje veľkú trpezlivosť, vytrvalosť, kreativitu a ochotu vás, rodičov, hľadať a skúšať účinné prostriedky výchovy práve pre vaše dieťa. Na to je však potrebný váš optimizmus, zmysel pre humor, schopnosť nevzdávať sa, vidieť v dieťati pozitívne stránky a vzdelávať sa. Potrebujete veľa energie, príležitostí ju načerpať, vedieť si oddýchnuť, spolupracovať s odborníkmi a s učiteľmi, aby ste každý deň svoje dieťa učili – ako to hovorí J. M. Saxon – bicyklovať životom. Možno na začiatku skutočne nebudete vedieť správne odhadnúť, kedy dieťa môžete pustiť, kedy ho na tom bicykli pridržať, kedy odmontovať pomocné kolieska. Dieťa však v prvom rade bude pozerať ako bicyklujete životom vy. Tak nafúkajme kolesá a vyrazme spolu…

1 Súčasná definícia a základné poznatky o ADHD

1.1 Klinický obraz ADHD

ADHD – porucha pozornosti s hyperaktivitou (Attention Deficit Hyperactivity Disorder) je neurovývinová porucha a geneticky podmienená dispozícia na nepokojné, impulzívne a nepredvídateľné správanie, ktorá je často spojená s poruchami koncentrácie pozornosti.

Na celosvetovej úrovni odborníci na základe počtu symptómov rozlišujú miernu, strednú alebo ťažkú formu ADHD v jej troch formách. Jednotlivé formy ADHD podľa Diagnostického a štatistického manuálu psychických porúch DSM-5 (2013) sú:

– combined presentation: kombinovaná forma (ADHD-C) – v klinickom obraze sú prítomné symptómy hyperaktivity a nepozornosti;

– hyperactive-impulsive presentation: hyperaktívno-impulzívna forma (ADHD-HI) – prevládajú symptómy hyperaktivity a impulzivity;

– inattentive presentation: nepozorná forma (ADHD-I) – prevládajú symptómy nepozornosti, pre túto formu ADHD bez hyperaktívneho správania sa používa tiež skratka ADD (Attention Deficit Disorder).

Vaše dieťa má pravdepodobne jednu z týchto foriem ADHD.1 Aby vaša reakcia bola vhodne výchovná, je dôležité za pomoci odborníkov (pedopsychiater, neurológ, psychológ) správne odlíšiť, či u vášho dieťaťa ide o kombinovaný typ ADHD, ktorý sa vyskytuje najčastejšie, alebo či vaše dieťa má väčší problém s koncentráciou pozornosti, alebo u neho prevláda hyperaktívne a impulzívne správanie. Pre určenie diagnózy ADHD je nutné, aby sa prejavy ADHD u dieťaťa prejavovali aspoň v dvoch prostrediach (často je to rodinné a školské prostredie).2

Následne budem bližšie charakterizovať jednotlivé formy poruchy ADHD. Vo všeobecnosti platí, že pre dieťa s ADHD sú problematické tri oblasti: pozornosť, hyperaktivita a impulzivita.

Deficit pozornosti

Pre deti s ADHD je typická nízka schopnosť sústrediť svoju pozornosť na to, čo sa práve deje. Tieto deti si často ťažko vyberajú podstatné informácie z paralelného spracovania viacerých podnetov; dieťa venuje pozornosť všetkému, čo zachytia jeho zmysly. Konkrétne, deti s ADHD majú problém so zameraním pozornosti na určitú vec a s dĺžkou udržania pozornosti. Ako rodičia to určite každodenne vnímate napríklad pri písaní úloh alebo pri rôznych domácich činnostiach. Vaše dieťa nevydrží sústrediť sa na domácu úlohu viac ako 15 minút, často robí viacero činností naraz. Problémom je tiež rozsah pozornosti. Vaše dieťa sa často nedokáže dostatočne sústrediť na určitú situáciu, vníma len niektoré aspekty konkrétnej situácie. Niekedy venuje prílišnú pozornosť určitým detailom, čo spôsobuje, že jeho reakcie na požiadavky z vašej strany sú často neadekvátne.

Hyperaktivita

Hyperaktivita sa prejavuje výrazným nepokojom, stálym nutkaním do pohybu a do aktivity, ktoré dieťa nedokáže tlmiť a ovládať. Bežným prejavom týchto detí sú neúčelné a nekoordinované pohyby tela, často nečakané a neprimerané. Niekedy sa ako prílišný javí aj rečový prejav, vaše dieťa často rozpráva veľa a hlasno, niekedy možno vydáva nezvyčajné zvuky.

V školskom prostredí deti s ADHD sú živé, nadmerne pohyblivé, ich zvýšená aktivita je však často samoúčelná a neslúži na zvládanie zadaných úloh.

Intenzita prejavov hyperaktivity neklesá ani vo večerných hodinách, čo môže súvisieť s nízkou schopnosťou regulovať energiu. Ako rodičia možno pozorujete aj to, že vplyvom stáleho pohybu a hyperaktivity vaše dieťa je podráždené, unavené a má problémy s upokojením sa a so zaspávaním.

Impulzivita

U detí s ADHD sa impulzivita prejavuje ako deficit behaviorálnej inhibície, čiže ide o neschopnosť regulovať svoje správanie, ktoré by zodpovedalo konkrétnej situácii. Impulzivita sa môže prejavovať v dvoch formách: vo forme kognitívneho impulzívneho štýlu a vo forme nedostatočnej kontroly správania.

V kognitívnych úlohách sa impulzivita prejavuje v krátkom časovom intervale, v ktorom dieťa s ADHD odpovedá na danú úlohu, čo ako rodičia určite vnímate v situáciách, keď dieťa napríklad vyhŕkne odpoveď bez rozmyslenia alebo nenechá vás dokončiť začatú vetu. To môže viesť k nedorozumeniam a v školskom prostredí často k nadmernému počtu chýb a následne k zhoršenému prospechu, napriek tomu, že vaše dieťa môže byť nadpriemerne inteligentné.

Nedostatočná kontrola správania sa prejavuje napríklad aj tak, že deti s ADHD nedokážu zadržať alebo stlmiť svoju reakciu, často sa bez rozmýšľania púšťajú do rizikových situácií, pričom si neuvedomujú nebezpečenstvo, ktoré im hrozí. Určite to poznáte. S tým súvisí aj zvýšené riziko úrazov, zlomené ruky, zašívaná hlava. Koľkokrát ste so svojím dieťaťom „utekali“ na lekársku pohotovosť?

Prejavom impulzívneho správania je aj to, keď vaše dieťa s ADHD skáče do reči, prerušuje ostatných, nedokáže počkať, kým príde rad na neho, nedokáže robiť veci pomaly a systematicky, nie je schopné rešpektovať pravidlá, na ktorých ste sa spoločne dohodli.

U detí s ADHD môže byť prítomná aj porucha exekutívnych funkcií, t. j. organizácie, plánovania a realizácie každodenných činností a aktivít. Narušením tohto procesu dochádza k zníženej schopnosti organizovať svoju prácu, premyslieť si postup, ako riešiť aj dokončiť zadané úlohy.

Okrem troch primárnych deficitov, ktoré som spomenula, u detí s ADHD sa často objavujú aj ťažkosti v oblasti emocionality, motivácie a v interpersonálnych vzťahoch.

Ťažkosti v oblasti emocionality a motivácie

Vy, rodičia, určite pozorujete, že pre vaše dieťa s ADHD je náročné porozumieť svojim emóciám, priliehavo ich vyjadrovať a následne rozlíšiť emócie, ktoré prežívajú iní ľudia. Odborníci vo svojich výskumoch zistili, že pre deti s ADHD je problematické rozpoznať rôzne druhy emócií a priradiť ich k typickým výrazom tváre. To môže negatívne ovplyvniť schopnosť rozpoznania a interpretácie emocionálnych prejavov u rovesníkov a dospelých, s ktorými je dieťa v kontakte.

Deti s ADHD-HI, u ktorých prevažujú symptómy hyperaktivity a impulzivity, sú často emočne nevyrovnané, majú sklon k výkyvom a k rýchlemu striedaniu nálad, vyskytujú sa u nich častejšie pocity nepohody a napätia, ktoré nie sú schopné ovládať. Tieto deti prejavujú intenzívne svoje pozitívne alebo negatívne pocity, majú sklon k súťaživosti, chcú mať fyzickú prevahu nad svojimi rovesníkmi a byť pozitívne ocenené, prípadne byť hodnotené ako najlepšie.

Deti, u ktorých prevládajú symptómy poruchy pozornosti (ADD), sú často hanblivejšie, pomalšie, pasívnejšie, reagujú menej impulzívne. Majú problém vytvárať vzťahy s rovesníkmi, ich začlenenie do školskej triedy je problematické a zvyčajne sa nachádzajú na okraji skupiny rovesníkov. Zo strany spolužiakov získavajú oveľa menej prejavov pozitívneho ocenenia, ale zároveň sú v menšej miere aktívne odmietané ako napríklad deti s kombinovanou formou ADHD.

Podľa rôznych výskumných zistení učitelia hodnotili deti s ADHD vo všetkých troch formách poruchy ako menej sociálne prispôsobivé v porovnaní s deťmi bez ADHD.

Deti s ADHD sú tiež často nedostatočne motivované a vytrvalé, čo sa prejavuje najmä pri aktivitách, ktoré neprinášajú okamžité uspokojenie, alebo v situáciách, ktoré sú pre dieťa frustrujúce a náročné. V takýchto prípadoch ste neraz svedkami nečakaných prejavov zlosti a kriku vášho dieťaťa, ktoré si samo uvedomuje, že sa mu nedarí, ale nevie si pomôcť a pre vás, rodičov, niekedy môže byť náročné upokojiť ho.

Ťažkosti v oblasti interpersonálnych vzťahov

Myslím, že aj vy citlivo prežívate spolu so svojím dieťaťom, že je často málo obľúbené medzi svojimi spolužiakmi, rovesníci sa s ním nechcú kamarátiť a spolupracovať s druhými je pre neho náročné, a tak môže prežívať napätie a neprijatie ešte vo väčšej miere.

Deti s ADHD majú ťažkosti aj vo vzťahu s dospelými. V niektorých situáciách sú možno menej zvládnuteľné a nerešpektujú určené hranice. Vaše hyperaktívne dieťa svojou impulzivitou a podráždenosťou vás udržuje v stálom strachu o neho, vyvoláva vo vás napätie, pocit výchovnej neúspešnosti, s ktorými potom reagujete na dieťa a spätne tak ovplyvňujete prežívanie a správanie dieťaťa. Vzniká „začarovaný“ kruh.

Rôzni autori na základe uskutočnených výskumov uvádzajú, že rodičia hyperaktívnych detí sa javia direktívnejší, viac kontrolujú a menej pozitívne hodnotia svoje deti ako rodičia detí bez diagnózy ADHD.

Vy, rodičia, pri výchove svojho dieťaťa s ADHD nesiete veľkú záťaž a môžu vo vás vznikať aj pocity viny z neúspešnej starostlivosti. Často pociťujete únavu a sklamanie, preto potrebujete viac podpory a pomoci, a to vzájomnej aj zo strany odborníkov.

1.2 Priebeh poruchy ADHD

Porucha ADHD sa diagnostikuje prevažne medzi 7. a 12. rokom dieťaťa, ale jednotlivé symptómy je možné pozorovať už v raných štádiách detského vývinu. Pre diagnózu ADHD je typická veľká premenlivosť symptómov a ich závažnosti v priebehu vývinu dieťaťa. Symptómy ADHD ovplyvňuje veľké množstvo faktorov, ako sú genetické, biologické, psychosociálne a psychologické faktory osobnosti dieťaťa s ADHD, aktuálny psychický stav dieťaťa, stabilita a známosť prostredia, v ktorom sa nachádza, charakter činnosti alebo zadanej aktivity, prítomnosť a dohľad dospelej osoby.

1.2.1 Symptómy ADHD a niektoré psychologické charakteristiky ADHD v detstve

Dojčenské obdobie a obdobie batoľaťa

V dojčenskom a batolivom období3 poruchu ADHD často charakterizuje narušenie základných biorytmov spánku-bdenia: dieťa ťažko zaspáva, spí príliš málo alebo má prevrátený biorytmus. Dieťa sa nezriedka prejavuje ako nepokojné a nadmieru podráždené. Už v prvých týždňoch života sa objaví plač, ktorý matka nevie ľahko utíšiť. Senzomotorický vývin sa zdá oneskorený, dieťa sa javí neobratné a nešikovné. V batolivom období nepokoj a nesústredenosť sú viditeľné aj pri hre a každodenných aktivitách.

Vedecké výskumy potvrdzujú, že na zhoršovanie symptómov ADHD vplýva vzťah matka – dieťa, najmä prípadná somatická alebo psychická choroba matky (napríklad depresia, úzkosť, užívanie alkoholu a drog), rovnako aj napätia a konflikty, ktoré matka prežíva. Na dieťa v tomto prvom období do veľkej miery vplýva aj disharmonické rodinné prostredie, konfliktný vzťah medzi manželmi a nejednotná výchova.4

Odborníci upozorňujú nielen na dôležitosť úlohy matky, ale aj na dôležitosť úlohy otca v týchto raných vývinových obdobiach. Otec má tiež zabezpečovať napĺňanie základných potrieb dieťaťa, ktorými sú okrem základných fyziologických potrieb predovšetkým potreba lásky, istoty a bezpečia a zmierňovanie prípadného napätia dieťaťa. Úlohou otca je aj vytvárať harmonické rodinné prostredie a byť oporou svojej manželke. Výskumy potvrdzujú, že napätia a nerovnováha vo vzťahu medzi manželmi sa odzrkadľuje vo vzťahu k dieťaťu a vplýva na jeho celkový vývin a emocionálne dozrievanie. Odborníci zistili, že stupeň rodičovskej dysfunkcie je úzko spojený s prítomnosťou a závažnosťou symptómov ADHD alebo s inými poruchami, ktoré sa následne môžu prejaviť u dieťaťa.

Predškolský vek

V predškolskom veku,5 pri nástupe do materskej školy, sa zvyčajne začnú zhoršovať symptómy hyperaktivity, impulzivity a nepozornosti. Učitelia a vychovávatelia vám, rodičom, hovoria, že vaše dieťa je v kolektíve rušivé, rýchlo strieda činnosti, je príliš zvedavé, neobratné, často u neho dochádza k úrazom, je odmietané rovesníkmi, zažíva neúspechy. Aj na malé výchovné obmedzenia zo strany dospelých reaguje rozladene až agresívne, má nízku frustračnú toleranciu.

Vy ako rodičia ste od raného detstva vystavení nadmernému stresu, vaše nepokojné dieťa vás vyčerpáva, vyvoláva vo vás pocity neistoty, pretože nereaguje očakávaným spôsobom (tak ako väčšina detí). Dlhodobá záťaž z výchovy vášho hyperaktívneho dieťaťa môže byť príčinou syndrómu rodičovského vyčerpania a pocitov bezmocnosti.

Odborníci analyzovali výskumy publikované v anglickom jazyku v rokoch 2000 až 2007 s kľúčovými slovami ADHD a rodičovstvo. Autori zdôrazňujú vzájomný vplyv rodičovského štýlu výchovy na rozvoj symptómov ADHD a vplyv detí so symptómami ADHD na osobnosť rodičov a ich spôsob výchovy. Zo štúdií vyplýva, že deti s ADHD spôsobujú svojim rodičom vysokú úroveň rodičovského stresu. Rodičia detí s ADHD majú tendenciu byť kritickí k svojim deťom, dávajú im veľa slovných príkazov, zákazov, pokarhaní, majú tendenciu nesúhlasiť s nimi. Javia sa tiež menej ústretoví a menej citliví na skutočné potreby dieťaťa ako rodičia detí bez ADHD.

Ako rodičia to máte naozaj ťažké. Jedno je však isté: vaša osobnosť, váš výchovný štýl, rodinné prostredie, ktoré vytvoríte, vplývajú na zlepšovanie alebo aj zhoršovanie poruchy ADHD. Potrebujete zlepšovať svoje rodičovské výchovné postup. Možno to robiť rôznymi spôsobmi, ktorým sa budem bližšie venovať v 4. kapitole.

Koniec ukážky

ISBN 978-80-971853-4-3

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

Table of Contents

O autorovi

Predhovor

Úvod

1 Súčasná definícia a základné poznatky o ADHD

1.1 Klinický obraz ADHD

1.2 Priebeh poruchy ADHD

1.2.1 Symptómy ADHD a niektoré psychologické charakteristiky ADHD v detstve

1.2.2 ADHD v adolescencii a v dospelosti

3 Komplexná liečba poruchy ADHD

4 Výchovné postupy pre rodičov dieťaťa s ADHD

Príloha č. 1

Príloha č. 2