Lívia Kvašná

Hyperaktívne a nepozorné dieťa v škole

Ukážka z elektronickej knihy

Lívia Kvašná

Hyperaktívne a nepozorné dieťa v škole

Preventívny program MOST

© Lívia Kvašná, 2015

Cover illustration & design © MgA. Martin Gallo, 2015

Copyright © vydavateľ ZAOSTRI NA RODINU Banská Bystrica 2015

Vydalo ZAOSTRI NA RODINU, o. z. ako svoju 4.publikáciu

Zodpovedný redaktor: Ing. Anastázia Strečková

Jazyková úprava: Mária Sabolová

Návrh obálky a grafická úprava: MgA. Martin Gallo, martingallo.com

Technický redaktor: Ing. Pavol Janoško

Technické spracovanie pre eknihu Radovan Rumanovič

Všetky práva vyhradené.

Žiadna časť tejto knihy nesmie byť reprodukovaná elektronickými alebo mechanickými prostriedkami, vrátane fotokópií, zvukového záznamu alebo s využitím iných záznamových a reprodukčných systémov bez písomného súhlasu vydavateľa.

Reprodukciu za účelom iným ako osobným je možné vykonať iba po výslovnej autorizácii vydanej vydavateľom.

CHCEŠ SA ZAPOJIŤ?

BUĎ DAROM PRE SVOJU RODINU.

www.zaostri.sk

knihy@zaostri.sk

O autorovi

Dott. Lívia Kvašná, PhD., (1977) je saleziánka, klinická psychologička a psychoterapeutka. Študovala psychológiu na Pápežskej fakulte Auxilium v Ríme. Od roku 2008 je členkou Komory talianskych psychológov. Doktorát zo psychológie obhájila v roku 2013 na Trnavskej univerzite. V roku 2014 ukončila dlhodobý psychoterapeutický výcvik Gestalt Terapia a v roku 2015 krátkodobé výcviky Terapia zameraná na emócie a Relaxačno-symbolická terapia. V klinickej a poradenskej psychologickej praxi, ktorú vykonávala v Ríme a v Trnave, sa zameriavala na diagnostiku a psychoterapeutickú pomoc deťom s diagnózou ADHD a ich rodinám. Od roku 2012 pracuje v Psychiatrickej nemocnici v Michalovciach.

V súčasnosti je pre pedagogických a odborných pracovníkov dostupných veľa odborných i populárno-náučných informácií o problematike ADHD, ale praktických návodov, ako s týmito deťmi pracovať v kontexte školskej triedy alebo rovesníckych skupín, je oveľa menej. Autorka publikácie dokázala kompetentne spojiť oboje.

Doc. Mgr. Peter Babinčák, PhD., psychológ a vysokoškolský pedagóg, Prešov

Táto útla ekniha prináša komplexné informácie o poruche pozornosti a aktivity. Pre pedagogickú a psychologickú prácu s deťmi s ADHD je neoceniteľný a veľmi praktický preventívny program Most, zameraný na rozvíjanie vzťahových kompetencií. Program možno využiť aj v skupine detí bez tejto diagnózy. Každý pedagóg a psychológ sa mu určite poteší.

Mgr. et Mgr. Katarína Lanščáková, pedagogička, psychologička a psychoterapeutka, Michalovce

V mojej práci sa často stretávam s deťmi, ktoré vytŕčajú zo skupiny kvôli problémom s ADHD. Program Most je šitý na mieru každej skupiny, ktorej cieľom je pomoc práve týmto deťom. Všetci, ktorí sa stretávajú s uvedenou problematikou, dostávajú do rúk praktickú metodiku. Výber dynamík ocenia nielen špeciálni pedagógovia, psychológovia, sociálni pracovníci či sociálni pedagógovia, ale aj samotní rodičia detí.

Mgr. et Bc. Zuzana Saloňová, saleziánka, sociálna pracovníčka a pedagogička, Bratislava

Ak dieťa je trestané, naučí sa odsudzovať.

Ak dieťa je nepriateľom, naučí sa útočiť.

Ak dieťa je vysmievané, naučí sa neúprimnosti.

Ak dieťa je povzbudzované, naučí sa byť smelé.

Ak dieťa je tolerované, naučí sa trpezlivosti.

Ak dieťa je chválené, naučí sa oceňovať.

Ak dieťa žije v poctivosti, naučí sa spravodlivosti.

Ak dieťa žije v bezpečí, naučí sa veriť.

Ak dieťa je prijímané, uznávané a obklopené priateľstvom,

naučí sa vo svete hľadať lásku.

~ Dorothy Lew Nolte ~

Predhovor

Súčasná doba prináša so sebou to, čo sme v minulosti zažili a videli len málokedy, o čom sme počuli len zriedkavo... Prináša so sebou špecifikáciu do rôznych oblastí nášho života. V minulosti sme hovorili o ľahkej mozgovej dysfunkcii a dnes máme špecifickú diagnózu ADHD – poruchu pozornosti a aktivity. Skratky ADHD alebo ADD sú známe nielen pre odborníkov či pedagógov, pre rodičov detí s touto diagnózou, ale aj širokej verejnosti.

Som presvedčená, že v našom školskom systéme je dôležité, aby odborní a pedagogickí zamestnanci základných škôl a centier pedagogicko-psychologického poradenstva a prevencie mali poruke dostatok rôznych programov, ktoré môžu realizovať pri práci s deťmi a žiakmi s poruchami pozornosti a aktivity, pretože počet týchto detí sa neustále zvyšuje a prax ukazuje, že je nevyhnutné, aby tieto deti dostali vhodnú starostlivosť, ktorú potrebujú pre svoj osobnostný rast a dozrievanie.

Jedným z preventívnych programov je aj predkladaný program MOST – špecificky zameraný na rozvoj sociálnych kompetencií u 9- až 11-ročných detí s diagnózou ADHD. Teoretické východiská a navrhovaný interdisciplinárny prístup v prvej časti publikácie vyúsťujú do konkrétnych skupinových aktivít samotného programu zameraného na tréning a rozvoj jednotlivých sociálnych kompetencií a sociálne žiaduceho správania, ktoré sa u detí s ADHD javí problematické.

Verím, že táto publikácia bude dobrou pomôckou pre pedagogickú, respektíve odbornú prax v školskom systéme.

PhDr. Viera Hybenová, psychologička, riaditeľka Centra pedagogicko-psychologického poradenstva a prevencie Prešov

Úvod

Hyperaktivita a nepozornosť detí je dnes v oblasti psychológie, neurológie a pedagogiky často diskutovanou témou. Detí s impulzívnym a hyperaktívnym správaním neustále pribúda, preto odborníci rôznych oblastí sa zaujímajú nielen o poznanie príčin vzniku porúch pozornosti a hyperaktivity, ale najmä o hľadanie konkrétnych riešení pre výchovnú a pedagogickú prax.

Hyperaktívne dieťa často narušuje pokojný priebeh vzdelávacieho procesu, vyžaduje si odborný a empatický prístup a špeciálnopedagogické vedenie, čo predstavuje zvýšené nároky na osobnosť a profesionalitu pedagóga. Dôležité je, aby pedagóg a vychovávateľ porozumeli prejavom a spôsobom hyperaktívneho žiaka, a to nielen v oblasti spracovávania informácií, ale aj v oblasti emocionálnej a sociálnej. Mnohé odborné štúdie a výskumy poukazujú na to, že deti s ADHD sú často emočne nevyrovnané, majú sklon k výkyvom a k rýchlemu striedaniu nálad, disponujú zníženou schopnosťou ovládať osobné emocionálne prejavy. Dôsledkom emocionálnej dysregulácie je skutočnosť, že emocionálne prejavy detí s ADHD sú pre ich rovesníkov aj pre dospelých nepredvídateľné a nepríjemné, čo neraz vedie k nevhodným reakciám na ich správanie.

Rozvíjanie vzťahových a sociálnych kompetencií je jedným z najdôležitejších úspechov detstva, zvlášť v prípade detí s ADHD, pre ktoré je daná oblasť problematickejšia.

Zložitosť a komplexnosť situácie dieťaťa s ADHD v rodinnom a v školskom prostredí aj moja osobná profesionálna výskumná a psychoterapeutická práca s deťmi s danou diagnózou na Slovensku i v zahraničí ma motivovali k vypracovaniu programu MOST1, ktorý je zameraný rozvoj sociálnych kompetencií u detí s ADHD vo veku 9 až 11 rokov.

Predkladaný program je určený predovšetkým poradenským a školským psychológom, špeciálnym a liečebným pedagógom, sociálnym pracovníkom a vychovávateľom,2 ktorí sa každodenne podieľajú na vzdelávacom a výchovnom procese detí s ADHD.

V prvej časti publikácie v krátkosti predstavím teoretický prehľad o poruche ADHD, o jej prejavoch, pridružených chorobách a možných príčinách vzniku. Poukážem na dôležitosť diferenciálnej diagnostiky poruchy ADHD a na nenahraditeľnú úlohu pedagóga pri diagnostickom procese. Ďalej predstavím teoretické východiská programu MOST so zameraním na kognitívne, emocionálne a behaviorálne komponenty sociálnych kompetencií u jednotlivých foriem poruchy ADHD. Poukážem na nenahraditeľnosť kombinovaného liečebného postupu, ktorý zahŕňa farmakologickú liečbu, psychoterapeutickú starostlivosť, psychosociálnu intervenciu a adekvátne výchovné pôsobenie zo strany rodičov, pedagógov a vychovávateľov.

Druhá časť publikácie bude venovaná jednotlivým modulom a popisu konkrétnych stretnutí preventívneho programu MOST.

1 Súčasná koncepcia a základné poznatky o ADHD

1.1 Vymedzenie pojmu ADHD a primárna charakteristika poruchy

Medzinárodná klasifikácia chorôb MKCH-10-SK (2013), ktorá sa používa v Európe, definuje hyperkinetické poruchy (HKP) ako skupinu porúch so skorým vznikom (zvyčajne v prvých piatich rokoch života), s neschopnosťou vydržať pri činnosti vyžadujúcej kognitívnu účasť, s tendenciou prechádzať od jednej neukončenej činnosti k druhej a s nadmernou, dezorganizovanou a nedostatočne regulovanou aktivitou. Môžu sa pridružiť aj ďalšie symptómy: hyperkinetické deti sa často dostávajú do disciplinárnych problémov, sú impulzívne, ich vzťahy s dospelými sa neraz javia ako sociálne dezinhibované, bez normálnej ostražitosti a rezervovanosti. Medzi svojimi rovesníkmi sú málo obľúbené a môžu sa dostať do izolácie. V hojnej miere sa vyskytujú špecifické oneskorenia vo vývine motoriky a reči.

Do roku 2013 sa odborníci na americkom kontinente, ale aj v niektorých európskych štátoch riadili Diagnostickým a štatistickým manuálom psychických porúch DSM-4 (1994), ktorý rozlišoval tri subtypy poruchy pozornosti a hyperaktivity (Attention Deficit Hyperactivity Disorder – ADHD). Nová verzia Diagnostického a štatistického manuálu psychických porúch DSM-5, publikovaná v máji 2013, definuje niektoré zmeny v subtypoch a pri diagnostikovaní ADHD. Nový manuál DSM-5 nedefinuje subtypy poruchy, ale formy („presentations“) poruchy ADHD, čo podľa odborníkov lepšie vystihuje výskyt jednotlivých symptómov a ich zmeny počas vývinových období človeka. DSM-5 na základe počtu symptómov rozlišuje miernu, strednú alebo ťažkú formu ADHD v jej troch formách:

• combined presentation – kombinovaná forma (ADHD-C);

• hyperactive-impulsive presentation – forma s prevahou hyperaktivity a impulzivity (ADHD-HI);

• inattentive presentation – forma s prevahou nepozornosti (ADHD-I alebo ADD).

Diagnostické kritériá pre poruchu pozornosti a hyperaktivity podľa MKCH-10 a DSM-5 sa v niektorých aspektoch zhodujú a v niektorých aspektoch zase podstatne odlišujú, čo sa v každodennej klinickej praxi javí ako problematické.

Na základe osobných skúseností môžem konštatovať, že na určenie diagnózy poruchy pozornosti a hyperaktivity, pedopsychiatri a detskí neurológovia stále častejšie, aj v našich podmienkach, používajú klasifikačný systém DSM-4 a aktuálne DSM-5, ktorý sa ukazuje ako komplexnejší.

Pre potreby tejto publikácie budem používať na označenie poruchy pozornosti a hyperaktivity skratku ADHD.

1.2 Klinický obraz ADHD: deficit pozornosti, hyperaktivita, impulzivita

Porucha pozornosti a aktivity je charakterizovaná tromi primárnymi prejavmi: deficit pozornosti, hyperaktivita a impulzivita.

Deficit pozornosti

U detí s ADHD sa porucha pozornosti prejavuje oneskoreným vývinom všetkých jej zložiek, predovšetkým obmedzenou schopnosťou autoregulácie, čiže nedostatočnou kontrolou a ovládaním pozornosti z hľadiska zamerania pozornosti a dĺžky jej trvania. Vágnerová (2001a) popisuje dielčie deficity jednotlivých aspektov pozornosti. Pre deti s ADHD je príznačná nízka koncentrácia pozornosti. Dieťa sa ťažko sústredí pri úlohách alebo hravých aktivitách, zdá sa, že nepočúva pokyny a zadania, stále mu treba pripomínať jeho povinnosti. Deti s ADHD vykazujú deficit aj v tenacite pozornosti, to znamená, že sústredenie pozornosti na určitý objekt je príliš krátke. Dieťa nedokáže udržať pozornosť na potrebný čas, často prebieha od jednej nedokončenej veci k druhej. Výkyvy pozornosti možno pozorovať nielen pri školskej práci, ale aj pri hrách. Distribúcia, t. j. rozsah pozornosti, je nedostatočný. Deti s ADHD nie sú schopné sústrediť sa na určitú situáciu komplexne, vnímajú len niektoré, často náhodne vybrané podnety. Niekedy venujú prílišnú pozornosť určitým detailom, čo spôsobuje, že ich reakcie na požiadavky zo strany rodičov a učiteľov sú neraz neadekvátne.

Hyperaktivita

Druhou základnou črtou ADHD je nadmerná alebo vývinovo neprimeraná úroveň motorickej a hlasovej aktivity. Hyperaktivita a impulzivita sú spôsobené dezorganizáciou a diskontinuitou psychomotorických aktivít.

Hyperaktivita sa prejavuje výrazným nepokojom, stálym nutkaním pohybovať sa a byť aktívny, čo dieťa nedokáže tlmiť a ovládať. Bežným javom u týchto detí sú neúčelné a nekoordinované pohyby tela. Nadmerný sa javí aj rečový prejav, niekedy deti vydávajú atypické zvuky. Prejavy hyperaktivity sa prejavujú v rôznych prostrediach, kde je dieťa začlenené.

V školskom prostredí deti s ADHD sú živé, nadmerne pohyblivé, ich zvýšená aktivita je však často samoúčelná a neslúži na zvládanie zadaných úloh. Intenzita prejavov hyperaktivity neklesá ani vo večerných hodinách, čo môže súvisieť s nízkou schopnosťou regulovať energiu a spôsobovať problémy pri zaspávaní. Následkom hyperaktivity môže byť aj zvýšená únava a podráždenosť, čo môže viesť k agresívnym a nepredvídateľným reakciám (Barkley, 2005; Drtílková, 2007b).

Impulzivita

Impulzivita je multidimenzionálny koncept, ktorý má rôzne definície. Impulzivita, primárny znak ADHD, je definovaná ako deficit behaviorálnej inhibície, ktorý vplýva na ďalšie psychické procesy a na spôsob reakcií dieťaťa. Ide o neschopnosť selektívnej regulácie spôsobu reagovania tak, aby zodpovedal požiadavkám konkrétnej situácie. Impulzivita sa môže prejavovať vo forme kognitívneho impulzívneho štýlu a nedostatočnou kontrolou správania.

V kognitívnych úlohách sa impulzivita prejavuje v krátkej časovej latencii, s ktorou dieťa s ADHD odpovedá na danú úlohu, čo súvisí so zvýšenou chybovosťou. Deti s ADHD nedokážu zadržať alebo stlmiť svoju reakciu, často sa bez rozmýšľania púšťajú do rizikových situácií bez toho, aby si uvedomili ich nebezpečenstvo. S tým súvisí aj zvýšené riziko úrazov. V klinickom obraze ADHD impulzivita zahrňuje tiež správanie, keď dieťa s ADHD prerušuje ostatných, nedokáže počkať, kým príde rad na neho, vyhŕkne odpoveď bez rozmýšľania, nedokáže robiť veci pomaly a systematicky, nie je schopné rešpektovať pravidlá, na ktorých sa spoločne dohodli (Barkley, 2005; Drtílková, 2007b).

1.3 Charakteristika ADHD vzhľadom na pohlavie dieťaťa

V mnohých zahraničných štúdiách bol skúmaný rozdiel v symptomatológii ADHD, v komorbídnych poruchách a iných psychologických prejavoch medzi chlapcami a dievčatami s diagnózou ADHD.

Gershon a Gershon (2002) realizovali formou metaanalýzy rozsiahlu štúdiu, v ktorej zisťovali rozdiely v behaviorálnych prejavoch u detí s ADHD v školskom veku. Autori zistili u dievčat s ADHD symptómy hyperaktivity, impulzivity a nepozornosti na kvalitatívne nižšej úrovni ako u chlapcov s ADHD. U dievčat s ADHD sa tiež potvrdil nižší stupeň externalizácie správania a agresívnych reakcií. Metaanalýza tiež dokázala, že dievčatá s ADHD dosiahnu nižší intelektový výkon ako chlapci s ADHD.

U dievčat s ADHD sa v menšej miere prejavujú komorbídne poruchy správania a opozičného vzdoru, taktiež poruchy čítania. Dievčatá s ADHD majú tendenciu internalizovať svoje správanie, vo väčšej miere sa u nich vyskytujú komorbídne úzkostné a depresívne poruchy. Na druhej strane u chlapcov s ADHD je zaznamenaná vyššia úroveň hyperaktivity, agresivity. Aj externalizovanie správania je u nich vo väčšej miere ako u dievčat. Často sa u nich vyskytujú poruchy správania a sociálna maladaptácia.

1.4 Epidemiológia ADHD

ADHD patrí k najčastejšie diagnostikovaným poruchám detského veku, celosvetová prevalencia sa udáva v rozpätí 3 – 9 %.

ADHD sa diagnostikuje u 30 – 50 % detských psychiatrických ambulantných pacientov a u 40 – 70 % hospitalizovaných detských psychiatrických pacientov často v kombinácii s inými psychickými poruchami. Priemerný vek určenia diagnózy je 7 rokov.

Porucha pozornosti a aktivity sa vyskytuje častejšie u chlapcov ako u dievčat. V prípade školopovinných detí je v klinických prostrediach pomer chlapcov a dievčat 9 : 1 a v prieskumoch bežnej populácie sa údaje pohybujú v rozpätí 3 až 6 : 1, v niektorých štúdiách sa uvádza pomer až 8 : 1. Hoci 10 – 25 % detí s ADHD tvoria dievčatá, ich identifikovanie je menej pravdepodobné ako u chlapcov s ADHD (Dulcan, Martini, 2003; Malá, 2008).

U 40 – 50 % detí s ADHD symptómy poruchy pretrvávajú aj v dospelom veku, čo predstavuje 1,5 – 2 % dospelej populácie (Pactl, 2002).

V roku 2007 bola publikovaná jedinečná štúdia, ktorá zisťovala celosvetovú prevalenciu ADHD od detského veku do 18 rokov. Tím autorov spracoval takmer 10 000 štúdií zo zemepisne odlišných oblastí. Do 102 rôznych štúdií bolo začlenených 171 756 jednotlivcov s ADHD na základe diagnostických kritérií DSM-4 a MKCH--10. Zistilo sa, že prevalencia výskytu ADHD súvisí s geografickou oblasťou. Neboli potvrdené rozdiely medzi (1) Severnou Amerikou a Európou a medzi (2) Južnou Amerikou, Afrikou, Stredným východom. Medzi týmito krajinami (1 a 2) je však rozdiel v zmysle vyššej prevalencie v Severnej Amerike a v Európe. Celosvetová prevalencia bola definovaná na 5,3 % (Polanczyk et al., 2007).

Koniec ukážky

ISBN 978–80–971853–6–7

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

Table of Contents

O autorovi

Predhovor

Úvod

1 Súčasná koncepcia a základné poznatky o ADHD

1.1 Vymedzenie pojmu ADHD a primárna charakteristika poruchy

1.2 Klinický obraz ADHD: deficit pozornosti, hyperaktivita, impulzivita

1.3 Charakteristika ADHD vzhľadom na pohlavie dieťaťa

1.4 Epidemiológia ADHD

3 Sociálne kompetencie u detí s ADHD

4 Pedagogické postupy ako súčasť komplexného prístupu k ADHD

I. modul – rozvíjanie kognitívnych aspektov sociálnych kompetencií

II. modul – rozvíjanie emocionálnych aspektov sociálnych kompetencií

III. modul – rozvíjanie behaviorálnych aspektov sociálnych kompetencií

Príloha č. 1

Príloha č. 2