Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Zuzana Pospíšilová

DO LAVIC! (ukázka)

Vydala Grada Publishing, a.s., pod značkou Bambook

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 5908. publikaci

Ilustrace Drahomír Trsťan

Odpovědná redaktorka Helena Varšavská

Sazba a zlom Antonín Plicka

Zpracování obálky Antonín Plicka

Formát ePub Antonín Plicka

Počet stran 72

Vydání 1., 2015

Vytiskla tiskárna FINIDR, s.r.o., Český Těšín

© Grada Publishing, a.s., 2015

Cover Illustration © Drahomír Trsťan

ISBN 978-80-247-9834-9 (ePub)

ISBN 978-80-247-9833-2 (pdf)

ISBN 978-80-247-5548-9 (print)

Předmluva

Pro děti, které začnou po prázdninách chodit do první třídy, to vůbec není jednoduché. Aby se prvňáčkům učení dařilo a všechno šlo pěkně hladce, pomáhají jim skřítkové. Samozřejmě tajně. Chystají jim věci a dohlížejí na pořádek v aktovce nebo na lavici. Někdy se ale stane, že se ve třídě ocitnou skřítkové-zlobidla. To se potom začnou dít věci. Jaké? O těch se můžete dočíst třeba v této knížce.

Koncem prázdnin

Na konci prázdnin bývá ve školách rušno. Děti si sice ještě užívají volno, ale školní skřítkové už mají plné ruce práce. Musejí přichystat vše potřebné. Uklidit nepořádek a vysmýčit všechny kouty. Také musejí zkontrolovat, jestli všechno funguje, jak má. Dveře nesmějí vrzat, aby děti nerušily. Lavice by se neměly kývat, aby žáci neměli potíže se psaním. Tabule musí být bez jediné šmouhy a s hromadou bílých kříd nablízku. Říkáte si, že to nic není, že se to dá zvládnout raz dva? Ale co když tohle všechno mají na starosti docela malinkatí skřítkové? Pro ně je to práce víc než dost!

Také v první třídě se skřítkové činili. Nejstarší Zoltán měl ostatní skřítky na povel. Být vedoucím v první třídě je velmi náročné, ale on byl na svou funkci náramně hrdý. Předem si zjistil, že do jeho třídy nastoupí dvacet osm žáků. Každý prvňáček by měl mít svého vlastního skřítka, který mu bude s učením tajně pomáhat. Jenže Zoltán jich měl od loňského roku jenom dvacet pět. I kdyby si vzal některého žáka na starosti sám, pořád by mu dva skřítci chyběli.

Zatímco ostatní skřítkové pilně pracovali, Zoltán si lámal hlavu. Seděl na učitelském stole, hladil si své bílé vousy a usilovně přemýšlel. Kde vzít dva spolehlivé skřítky? V první třídě nemůže být jen tak někdo. Musí to být zodpovědný skřítek se smyslem pro pořádek.

„A co máme udělat teď?“ vyrušil Zoltána z přemýšlení skřítek Sofínek. Byl ze všech nejpilnější a každou práci udělal včas. I tentokrát už byl na rozdíl od ostatních skřítků hotov.

Zoltán se rozhlédl, aby zjistil, co všechno už skřítci udělali. Pak mu do oka padla klika u dveří. „Naleštit kliku,“ navrhl.

Sofínek se bez řečí pustil do práce. Jako zázrakem se mu vždy podařilo dostat na starosti nejchytřejšího žáka ve třídě. I teď už se na svého žáka nebo žačku těšil. Při leštění kliky si představoval, jak bude ořezávat pastelky, hlídat gumu, aby se nezatoulala, a čistit inkoustové skvrny.

Porada

Když bylo všechno v nejlepším pořádku, svolal Zoltán všechny skřítky k poradě. Chtěl situaci nějak vyřešit, ale nevěděl jak. Říká se ale, že víc hlav víc ví. To platí i pro maličké hlavy skřítků.

„Kamarádi,“ začal Zoltán přátelským tónem. „Je před námi další školní rok a spolu s ním nelehký úkol. Musíme pomáhat žákům této třídy.“

Sřítkové, kteří seděli namačkaní všichni v zadní lavici, pokyvovali hlavami. Zatím se Zoltánem souhlasili.

„Doufám, že budete plnit své poslání. Že budete svým žákům pomáhat, aby se hravě naučili všechno, co mají umět,“ pokračoval Zoltán svou naučenou řeč. Pronášel ji skřítkům každý rok před zahájením školního roku.

„Tedy číst, psát a počítat,“ dořekl za něj Filík.

„Přesně tak,“ přikývl Zoltán, ale Filík ho tak vyvedl z míry, že nevěděl, jak má pokračovat. Chvíli přemýšlel, ale nemohl si vzpomenout, a tak jen dodal: „Však vy už to všechno znáte!“

Skřítci opět přikyvovali. Melda se ale při kývání hlavou nahnul příliš a žuchnul z lavice dolů. Všichni se polekali, i když věděli, že padání z lavice je Meldova specialita. Nikdo nechápe, jak je to možné, ale pokaždé mu byl přidělen žák, kterému stále něco padalo z lavice. Tužka, guma, pero, sešit, a dokonce i svačina. Zkrátka cokoliv. Melda už byl vycvičený. Okamžitě pro padající věc skočil, aby ji včas zachránil. Jednak proto, aby se drahé pero nebo pravítko pádem nerozbilo, ale taky proto, aby nebyl při vyučování zbytečný hluk.

Melda se zvedl a vyšplhal se zpátky na lavici. Zoltánovi to pomohlo si vzpomenout.

Obsah

Předmluva

Koncem prázdnin

Porada

Posila

Do lavic!

Poslední přípravy

První školní den

Pravidla

Hodina psaní

Souboj

Myš v aktovce?

Stěhování

Trest

Alda s Pájou zase řádí

Hlídací kocour

Co teď?

Proměna