Silvia Macháčková

V tieni tieňa

Elektronická kniha

V TIENI TIEŇA

SKUTOČNÝ PRÍBEH

Stalo sa aj Vám, že Vás v živote niekto dostal mimo realitu, alebo ste žili život v ilúzii a predstavách niekoho druhého?

Skutočný príbeh ženy, ktorá podľahla ilúzii tieňa.

Autor

PhDr. Silvia Macháčková

silviamachackova@gmail.com

www.bohatstvomysle.com

Grafický dizajn

Audinn s.r.o.,

www.audinn.com

ISBN 978-80-972127-5-9

Copyright © 2015 PhDr. Silvia Macháčková

Poďakovanie

Ďakujem mojej krásnej a milujúcej rodine.

Pre čitateľov

Tento príbeh venujem všetkým čitateľom, ktorí sa niekedy ocitnú v situácii, keď zvažujú či dajú prednosť svojmu šťastiu, blahu a pohodliu, alebo zabojujú o záchranu toho najcennejšieho čo majú a to je rodina. Otec, mama, dieťa.

„Keby sme urobili všetky veci,

ktoré sme schopní vykonať,

sami seba by sme doslova ohromili.“

Thomas A. Edison

Píše sa rok 1997, bol chladný, studený jesenný deň. V mojom živote mala nastať zmena. Tá nastala. Keď som sa zapisovala do knihy návštev, stál za mnou a sledoval ma, ako som na recepcii písala svoje meno a priezvisko. Otočila som sa. Pozrel sa na mňa. Jeho pohľad cez okuliare v imitácii zlatého kovu ma nezaujal. Galantne ma pozdravil a opýtal sa: „Vaše meno je Ráchel? Ráchel Goldenbergová? Myslím, pani Ráchel, že Vás odniekadiaľ poznám.“ Priznám sa, že po všetkých mojich predošlých párty, večierkoch a sedeniach s priateľmi, ktorými sme viac-menej zabíjali a zapíjali čas, mi verbálny prejav tohto džentlmena polichotil. Intelektuálne typy mužov som v poslednom období veľmi nestretávala. V tom čase som už bola vydatá a mala dcéru Sáru.

Vošla som do stredne veľkej miestnosti, kde už sedeli významní ľudia z komunity. Podľa ich správania mi bolo viac než jasné, že nováčikom na stretnutí som iba ja. Základ komunity tvorili členovia, zaoberajúci sa duchovnou sférou. Postupne sa stretnutia v komunite rozširovali o intelektuálne a filozofické diskusie a zaujímavé prednášky a výlety. Zvykom bolo pečenie koláčikov k náboženským sviatkom a robenie rôznych ručných prác, alebo čítavanie kníh.

Neznámy muž, budem ho volať Dávid, sedel oproti mne. Do diskusie sa nezapájal a na mňa sa pozrel iba zriedkavo, bez známok záujmu. Pôsobil galantne, decentne a vyžaroval z neho intelekt a prirodzená charizma. Zlatý rám na jeho okuliaroch a biely, ležérne prehodený šál na tmavom obleku jeho prirodzenú charizmu ešte viac zvýrazňovali. Pohľad na neho ma z neznámeho dôvodu upokojoval. Cítila som sa bezpečne. Možno tento pocit vo mne vyvolával jeho výrazne pokročilejší vek, ktorý bol charakteristický jeho hnedým vráskavým pohľadom a zlatistými šedinami. V duchovnej komunite som sa cítila veľmi príjemne, a začala som nachádzať stratenú úctu k sebe samej. Jeden k druhému sme sa správali dôstojne a s rešpektom. Stretávali sme sa jedenkrát v týždni, vždy v stredu. Večere v tieto dni som si vyhradila pre duchovný a intelektuálny rozvoj, ktorý bol neoddeliteľnou súčasťou môjho života.

Po treťom stretnutí Dávid ku mne podišiel a so svojou prirodzenou galantnosťou sa ma opýtal, či ma môže pozvať na pohár červeného vína s odôvodnením, že budeme ďalej pokračovať v zaujímavej diskusii, ktorá bola v komunite v ten večer hlavnou témou. Nebudem skrývať svoje nadšenie, že som sa pozvaniu potešila. Dávid, aj keď iba zriedkavo kde-tu niečo povedal. Pôsobil však veľmi charizmaticky, galantne, intelektuálne, mal filozofické zmýšľanie a používal krásnu štylizáciu viet. Mal úžasný dar reči. V neposlednom rade bol Dávid toho istého náboženského vierovyznania ako ja.

K Dávidovi ma však nič iné nepriťahovalo. Nevedela by som si predstaviť, že by som si mala s Dávidom niečo začať, ako žena. Pre mňa to znamenalo iba ukončenie jednej éry v mojom osobnom živote, ktorá trvala niekoľko rokov a ja som vedela, že takto žiť ďalej nechcem. Každý večer som sa v izbe v tichosti modlila, aby mi B-h do života priniesol inú cestu, ako tú, po ktorej som v posledných rokoch kráčala. B-h ma vypočul a predostrel predo mňa novú cestu, ktorá urobila v mojom živote zásadnú zmenu.

V ten večer sme si s Dávidom išli sadnúť do noblesnej kaviarničky v Starom Meste. Dávidova galantnosť v spojení s útulným/komorným prostredím kaviarne vytvárali príjemnú atmosféru. Štrngli sme si lesklými elegantnými pohármi s kvalitným červeným vínom a debata sa rozprúdila. Dávid bol odo mňa o veľmi veľa rokov starší a preto som ho s rešpektom počúvala. Obdivovala som ho, brala jeho slová vážne a cítila som sa pri ňom ako v otcovskom bezpečí. Vyžarovala z neho prirodzená autorita. Bola som príjemne prekvapená z jeho intelektu a vedomostí v oblasti náboženstva, filozofie a mágie. To boli témy, ktoré sme s Dávidom preberali aj na ďalších, pre mňa nevinných spoločenských stretnutiach.

S manželom sme si vždy oznámili, keď sme išli na určité stretnutie, prípadne sme jeden alebo druhý prišli neskoršie domov. Tým, že Dávid mi bol vekom ako otec a patril do našej náboženskej komunity, môj manžel nemal výhrady voči našim občasným stretnutiam aj mimo komunity. Manžela som uistila, že Dávid je seriózny človek, že sa o mňa nemusí báť, že je všetko v poriadku.

Po veľmi krátkom čase, ani nie jeden mesiac od nášho prvého stretnutia si však moji priatelia a známi všimli moju postupnú premenu. Nevenovala som tomu pozornosť. Hlavne som neverila, že moje okolie ma začalo vnímať tak, ako keby mnou niekto manipuloval. Myslela som si, že partia priateľov, s ktorými som sa predtým stretávala, sa nemôže predsa prirovnávať k Dávidovi a k jeho serióznemu správaniu. Pre mňa to bola taktiež premena k serióznosti, zmysluplnosti a duchovnému spôsobu života. Ten, kto mal so mnou manipulovať, mal byť Dávid.

Žiaľ, už bolo neskoro. Po troch mesiacoch občasného stretávania sa, diskutovaní o knihách, obdarúvaní drobnými darčekmi od Dávida, jeho prehnanej galantnosti, všímavosti a postupnej izolovanosti mojej osoby od mojich priateľov a rodiny som sa začala dostávať do siete Dávidovej manipulácie. Každý vôkol mňa videl, že Dávid je manipulátor, ktorý celú svoju identitu predstieral. Predstieral to, že je plnokrvným členom náboženstva, ktorému sa venoval a ktorého komunitu navštevoval. Rozprával o svojich predkoch, babičke, mamičke a celej rodine, ako ho viedli k náboženstvu, ako počas vojny trpeli, že sa konečne cíti slobodne a že našiel vo mne tú pravú ženu, B-hom vyvolenú.

Bolo to veľmi krásne a vznešené, mať niekoho pri sebe, kto Vás považuje za svoj stred vesmíru. Pre Dávida som bola stred vesmíru, zatiaľ čo s manželom sme sa postupne od seba vzdialovali. V tom čase sme boli manželmi jedenásť rokov. Mihnutím necelých troch mesiacov bolo našich jedenásť rokov usporiadaného manželstva, s občasnými kritickými obdobiami, odrazu u konca.

Už nikto nevedel prehliadnuť, že Dávid mnou manipuluje. Žiaľ, tým, kto to nevidel, som bola iba ja. Ako som sa dozvedela, nebola som prvá ani posledná. Musím však uznať, že Dávid bol v manipulácii veľmi dobrý. Klobúk dolu pred ním. Jeho trpezlivosť, systematickosť, cielenosť a precíznosť ho priviedli k tomu, že som sa rozhodla s naším manželstvom po jedenástich rokoch skončiť a to iba po trojmesačnej známosti s Dávidom. Pritom nevinné stretávanie sa s Dávidom nemalo pre mňa žiaden hlbší význam. Nehovoriac o veľkom vekovom rozdiele medzi mnou a Dávidom. Nevidela som nič, iba Dávida a jeho vznešené a povzbudivé slová, plné nehy, porozumenia, s logickými odôvodneniami a citáciami z náboženských kníh. Dávidove láskavé a nežné pohladenia, bozky na vlasy, držanie za ruku, keď som kráčala zo schodov, galantné zvlieknutie kabáta, drobný darček pri stretnutiach a mnoho iných brilantných pozorností sa začali stávať pre mňa drogou, ktorá mi v jeho neprítomnosti začala chýbať. Každým zintenzívnením Dávidových zdvorilých a stále nových prejavov lásky, nehy a pozornosti voči mojej osobe, ma stále viac a viac k sebe pripútaval. Dávid mi dával to, čo som nikdy s nikým nezažila. Ako žena som si nemohla viac priať. Jeho prejavy náklonnosti a pozornosti sa nedali prehliadnuť. Akokoľvek som sa Dávidovi bránila, chytila som sa do pasce jeho dobre premyslených manipulačných sietí. Nepostrehla som, že mnou manipuluje. Zdalo sa mi všetko úplne prirodzené.

Dávid bol manipulátor. Svoje siete lží, klamstiev, pretvárok a podvodov aktívne študoval počas všedných dní. Jeho hobby bola návšteva kníhkupectiev. V nich vysedával celé hodiny, dni, týždne, mesiace, či ako som neskôr zistila, roky. Vždy sa obslúžil kávou, ktorá v nich bola, samozrejme, bezplatne. Čo som neskôr pochopila, že bolo pre Dávida dôležité. Dávidove dlhé roky, strávené štúdiom kníh a vzdelávaním sa v oblasti duchovna, mágie a manipulácie, mali úspech nielen u mňa, ale aj u ďalších jeho vyhliadnutých obetí. Neviem, či slovo obeť je to správne, ale tak, ako ja som sa nikdy nestretla s precíznymi technikami manipulátora, akým bol Dávid, tak isto veľa jeho ďalších obetí tieto techniky nepoznalo.

Dnes už, samozrejme, viem a dobre poznám Dávidove siete manipulácie a som voči nim silná a odolná, ale, žiaľ, vtedy som bola naivná a neskúsená.

Dávidova láska ku mne nepoznala hranice. Pocity, ktoré som pri Dávidovi zažívala, boli pre mňa absolútne nové, neznáme, a to som čosi v živote preskákala. Dávidove nežné ruky, jeho dotyky, slová, pohľad a všetko, čo vychádzalo z neho, sa stávalo každým dňom pre mňa návykovým.

Ja, Ráchel Goldenbergerová, ktorú poznali všetci v mojom okolí ako sebavedomú, milú, usmiatu, pozitívnu a hlavne tvrdohlavú a svojskú ženu, sa odrazu začala strácať a uťahovať do seba. Tá Ráchel Goldenbergerová postupne strácala kontakt s okolím. Začala prerušovať rodinné väzby, sociálne väzby, upriamila sa iba na prácu, duchovno, príjem peňazí a Dávidovu priazeň. Pre Dávidovu lásku by urobila čokoľvek. Nevedela sa nasýtiť jeho náklonnosti a záujmu o svoju osobu. Jediné, čo by Ráchel nikdy neopustila, bola jej milovaná dcéra. Jej milovaná dcéra Sára, bola spojivom medzi skutočnou realitou a Dávidovou sieťou manipulácie.

Áno Sára, moja jediná dcéra. V tom čase bola Sára malé, školopovinné dievčatko, ktoré sedelo vedľa mňa, keď sme chodili s Dávidom do cukrárne, na preliezačky do parku či vzdelávať sa do duchovnej komunity. Dávid presne vedel, čo Sáru zaujme. Jeho vtipy, triky, logické hlavolamy a hádanky Sáru očarili. Taktiež sme spolu vymýšľali kúzla a riešili rébusy a záhady. Dávid bol k mojej Sáre úžasný, fascinoval nás obidve. Napriek tomu, Sára bola bystré dieťa a po príchode domov k otcovi sa v jej hlavičke vždy vyjasnilo. Dávidove triky na Sáru nezaberali tak, ako by mali. Prispieval k tomu aj fakt, že Sáru začali odo mňa brať a odlučovať moji vlastní rodičia, ktorí tvrdili: „Sára je naša vnučka a my sa nebudeme prizerať na to, že ju vláčiš s iným mužom. Pokiaľ sa nevrátiš naspäť k manželovi, urobíme všetko preto, aby si o Sáru prišla.“ Po týchto slovách, od mojich najbližších sa v našej rodine strhlo jedno veľké peklo. Polícia, súdy, intrigy, bitky, hádky, osočovanie, nadávanie, vyhrážanie a neviem, čo ešte všetko, a to len pre to, aby mi rodičia zabránili v stretávaní sa s Dávidom, ktorý podľa nich očividne so mnou manipuloval. Posielali mi články z novín, fotografie z môjho manželstva, keď sme boli s manželom šťastní, internetové články, kde sa podrobne písalo o čiernej mágii, manipulácii, vymývaní mozgu a podobných, pre mňa vtedy absolútnych nezmysloch. Je však pravdou, že som si vždy všetko pozorne prečítala. Dávid ma dennodenne čakával pred budovou mojej roboty a cestou domov sme spoločne o týchto veciach diskutovali. Dávidovi sa vždy podarilo moju rozrušenú myseľ znovu upokojiť, pohladiť dušu, akoby som duchovne zosilnela. Samozrejme poukázal na zlo páchané mojimi rodičmi voči mojej osobe. Tak sa postupne Dávid opäť pre mňa stával tým „vyvoleným“, ako mi to často opakoval. Veď on bol pre mňa vždy ten záchranca, ktorý ma stále častejšie ochraňoval pred útokmi mojich blízkych. Opakoval mi, ako B-h zariadil, aby sme sa stretli, ako patríme jeden druhému, že on je vyvolený pre mňa a ja pre neho. Čítali sme spolu duchovné knihy, zaúčal ma do tajov mágie, ukazoval mi na ľuďoch ich temné stránky, písal a odriekaval zaklínadlá, ktoré mali našu lásku spečatiť. Rituály, ktoré Dávid praktizoval, ma fascinovali.

Spomínam si na prvý deň, keď som k Dávidovi prišla na návštevu. Býval v obyčajnom trojizbovom byte na sídlisku v Bratislave. Pri pohári červeného vína mi začal dávať kázeň o tom, ako mám byť prirodzená, uvoľnená. Často ma napomínal: „Nehraj tu na mňa divadlo, veď ja viem, že ty taká nie si, si úplne napätá, vystresovaná, nie si sama sebou. Ale ty za to vlastne nemôžeš, mačiatko moje krásne. Všetko sa pri mne napraví a zlých ľudí, ktorých si doposiaľ mala pri sebe a spravili z teba to, čo si, že ti nedali nehu, lásku, riadili ťa, dám všetkých od teba preč. Musíš ma však poslúchať a nesmiať sa na tom, čo ti hovorím.“ Je pravdou, že vekový rozdiel, ktorý bol medzi nami, ma zvádzal situáciu nadľahčovať a smiať sa na tom, čo mi Dávid hovoril. Pripadal mi ako môj otec. Cítila som sa pri ňom mlado, bezpečne a mala som pri ňom pocit istoty.

Koniec ukážky

ISBN 978-80-972127-5-9

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

Table of Contents

V tieni tieňa