Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. Ludmila Štěrbová, CSc., a kolektiv

Mezinárodní obchod ve světové krizi 21. století

Kniha je monografie

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 5315. publikaci

Autorský kolektiv:

Ing. Ludmila Štěrbová, CSc. – úvod, kapitola 4, podkapitoly 5.2.1, 6.2 (vyjma 6.2.2), 6.3, 8.2, závěr, summary

Ing. Iveta Černá, Ph.D. – kapitola 7, podkapitoly 2.7.5, 2.8, 5.2.2, 5.3.1, 5.3.4, 6.2.2

Ing. Radek Čajka, Ph.D. – kapitoly 2 (vyjma 2.7.5 a 2.8), podkapitoly 6.1, 8.1

Ing. Ilya Bolotov, Ph.D., MAE – kapitoly 1 a 3, podkapitoly 5.1, 5.3.2, 5.3.3

Kapitoly 4 a 7 a podkapitoly 2.7.5, 2.8, 5.2.1, 5.2.2, 5.3.1, 5.3.4, 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.3, 8.2 byly zpracovány v rámci výzkumného záměru Fakulty mezinárodních vztahů VŠE v Praze „Governance v kontextu globalizované ekonomiky a společnosti“ (MŠM6138439909, 2007–2013).

Odborní recenzenti:

Prof. Ing. Peter Baláž, Ph.D.

Doc. Ing. Václav Petříček, CSc.

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

Odpovědný redaktor Mgr. Petr Mušálek

Grafická úprava a sazba Milan Vokál

Počet stran 368

První vydání, Praha 2013

Vytisklo TISK CENTRUM, s.r.o., Moravany

© Grada Publishing, a.s., 2013

Cover Photo © fotobanka allphoto

ISBN 978-80-247-4694-4

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Milan Vokál.

ISBN 978-80-247-8795-4 (ve formátu PDF)

ISBN 978-80-247-8796-1 (ve formátu EPUB)

Věnováno doc. Ing. Emilii Kalínské, CSc., in memoriam

O autorech

Ing. Ludmila Štěrbová, CSc.

Vyučuje na katedře mezinárodního obchodu Fakulty mezinárodních vztahů VŠE v Praze. Je proděkankou Fakulty a zároveň akademickou ředitelkou bakalářského programu International Business a magisterského programu International Business – Central European Business Realities, které jsou vyučovány v angličtině. Přednáší v angličtině na univerzitách v Lyonu, Moskvě, Mohuči, Innsbrucku a Jekatěrinburgu, spolupracuje s Evropskou hospodářskou komisí OSN jako členka týmu specialistů na práva k duševnímu vlastnictví, je externí lektorkou Úřadu průmyslového vlastnictví. V letech 1984–2006 zastávala různé pozice na Ministerstvu průmyslu a obchodu a jako diplomatka pracovala na Stálé misi ČR pro mezinárodní organizace v Ženevě, kde zastupovala Českou republiku ve Světové obchodní organizaci, koordinovala regionální skupinu států střední Evropy a Pobaltí, předsedala Lisabonské unii a zastávala funkci místopředsedkyně a výkonné předsedkyně Rozpočtového a programového výboru ve Světové organizaci duševního vlastnictví. Věnuje se problematice mezinárodního obchodu, zejména mnohostrannému obchodnímu systému, obchodní politice, mezinárodním organizacím a obchodním aspektům práv k duševnímu vlastnictví. V uvedených oblastech intenzivně publikuje a vystupuje na mezinárodních konferencích, poskytuje televizní a rozhlasové komentáře a spolupodílí se na řešení výzkumného záměru Fakulty mezinárodních vztahů VŠE „Governance v kontextu globalizované ekonomiky a společnosti“.

Ing. Iveta Černá, Ph.D.

V roce 2008 ukončila postgraduální studium oboru Mezinárodní obchod na Fakultě mezinárodních vztahů VŠE v Praze. V dizertační práci analyzovala a srovnávala systémy podpory podnikání v České republice a ve Velké Británii. Od roku 2005 působí na katedře mezinárodního obchodu Fakulty mezinárodních vztahů VŠE v Praze. Její pedagogické a vědeckovýzkumné aktivity se zaměřují na oblast zahraniční a mezinárodní obchodní politiky, podpory podnikání, mezinárodního obchodu a mezinárodních obchodních operací. Od r. 2007 se spolupodílí na řešení výzkumného záměru Fakulty mezinárodních vztahů VŠE „Governance v kontextu globalizované ekonomiky a společnosti“.

Ing. Radek Čajka, Ph.D.

V roce 2013 dokončil postgraduální studium oboru Mezinárodní obchodní vztahy na Fakultě mezinárodních vztahů VŠE v Praze. Od roku 2009 působí jako asistent a později odborný asistent na katedře mezinárodního obchodu. V rámci výzkumné činnosti se věnuje zejména problematice procesu měnové integrace v Evropě, teoriím mezinárodního obchodu a problematice konkurenceschopnosti. Je autorem řady odborných článků a pravidelně se aktivně účastní domácích a zahraničních ekonomických konferencí. Přednáší na univerzitách v Nantes a ve Vídni. Podílí se na výuce kurzů v anglickém jazyce jak pro studenty VŠE, tak pro studenty z partnerských univerzit.

Ing. Ilya Bolotov, Ph.D., MAE

V roce 2012 ukončil postgraduální studium oboru Mezinárodní obchod na Fakultě mezinárodních vztahů VŠE v Praze. Ve své dizertační práci se zabýval analýzou světové finanční a ekonomické krize, jejími dopady na mezinárodní ekonomické vztahy a na ekonomiku Ruské federace. Od roku 2013 zastává pozici odborného asistenta na katedře mezinárodního obchodu. V rámci výzkumné činnosti se věnuje problematice světové krize, mezinárodního obchodu, ruské ekonomiky a s nimi souvisejících témat. Je autorem a spoluautorem řady odborných článků a skript. V rámci pedagogické činnosti se podílí na výuce kurzů v anglickém jazyce pro studenty VŠE a partnerských univerzit.

Úvod

Odborná publikace kolektivu odborníků z VŠE v Praze Mezinárodní obchod ve světové krizi 21. století je určena všem zájemcům o jednotlivé aspekty mezinárodního obchodu, ať už teoretické, nebo aplikační. Publikaci využijí také studenti vysokých škol nebo odborníci z praxe, neboť jim nabízí přehledný a ucelený pohled na mezinárodní obchod ve všech podstatných souvislostech se zdůrazněním aplikace na Evropskou unii a Českou republiku. Publikace navazuje na knihu Mezinárodní obchod ve 21. století (Kalínská a kol., Grada Publishing, 2010, ISBN 978-80-247-3396-8), její jednotlivé části dále rozvádí, propracovává, doplňuje a aktualizuje.

Analýza mezinárodního obchodu v současné světové krizi v této publikaci vychází z vývojových a teoreticko-politických souvislostí a zkoumá jejich projevy v globalizovaném podnikatelském prostředí a v probíhajících ekonomických turbulencích. Východiskem jsou pojem, funkce a aktéři mezinárodního obchodu, nově pojaté a rozšířené teorie a jejich důkazy v praxi. Vývoj mezinárodního obchodu je zaměřen na přehled základních historických mezníků a představení trendů a prognóz vývoje mezinárodních ekonomických vztahů, pro které je využívána ekonometrie. V analýze jsou zohledněny systémové změny probíhající v mezinárodním obchodě (tzv. změna paradigmatu) projevující se v přesunu od obchodu s finálními výrobky a službami k obchodování s nedokončenou produkcí a v přesunu přeshraniční směny zboží a služeb mezi nezávislými subjekty k mezinárodní směně v rámci nadnárodních podniků.

Pilíři publikace z hlediska aplikačního jsou potom kapitoly věnované obchodní politice, investiční politice, mezinárodní konkurenceschopnosti a podpoře podnikání. Uvedené politiky jsou analyzovány z hlediska jejich pojetí, nástrojů a mezinárodních pravidel. V těchto oblastech, které mají největší vliv na mezinárodní obchod, je uplatněn nejen nový pohled na zkoumanou problematiku, ale jsou v nich také promítnuta specifika a dopady současné krize. Vzhledem k aplikačnímu významu uvedených politik v Evropské unii a České republice, a vzhledem k vysoké míře zapojení evropských subjektů do mezinárodního obchodu i do procesů mezinárodního investování, je specifická kapitola knihy zaměřena na nejdůležitější obchodní aspekty evropské integrace, a to na měnovou integraci, společné a koordinované politiky EU se vztahem k obchodu a rozvojovou pomoc, přičemž v relevantních částech je analýza konkretizována na příkladu České republiky. Mezinárodní konkurenceschopnost je uvedena také ve světovém srovnání.

Publikaci uzavírá část věnovaná souvislostem mezinárodního obchodu, ze kterých byly jako stěžejní vybrány mezinárodní měnový systém a mezinárodní instituce činné v oblasti mezinárodních ekonomických vztahů.

Předložený text není vyčerpávajícím z hlediska podrobností a možných hledisek analýzy jednotlivých oblastí, neboť takový přístup by přesáhl několikanásobně rozsah publikace. Autoři se v ní proto snaží o komplexní přehled jednotlivých aspektů a významných částí mezinárodního obchodu v odpovídajících souvislostech, s tím, že další prohloubení některých částí přinesou v navazujících publikacích. Spíše než přinést podrobné informace má publikace za cíl vytvořit u čtenáře určitý znalostní základ vedoucí k pochopení jednotlivých systémů a k analytickému posuzování jevů a souvislostí. Tento základ však musí být neustále aktualizován a doplňován konkrétním praktickým vývojem v daných oblastech. Bez sledování současného dění a posunů ve vývoji mezinárodního obchodu, mezinárodního podnikatelského prostředí, integrace a globalizace by nebylo možno považovat problematiku za zvládnutou.

Autoři děkují vedení katedry mezinárodního obchodu, především prof. Ing. Haně Machkové, CSc., za podporu při psaní publikace a všem kolegům za cenné připomínky. Autoři věnují publikaci doc. Ing. Emilii Kalínské, CSc., in memoriam, s vděčností za spolupráci a motivaci k napsání knihy, na kterou tato navazuje, a jako vzpomínku na kolegyni a vedoucí úspěšně obhájených dizertačních prací tří autorů této publikace – Ing. Ivety Černé, Ph.D., Ing. Radka Čajky, Ph.D. a Ing. Ilyi Bolotova, Ph.D., MAE.

V Praze dne 10. 7. 2013

Ing. Ludmila Štěrbová, CSc.

1.Mezinárodní obchod

Studium každé ekonomické kategorie, mezinárodní obchod (MO) nevyjímaje, tradičně začíná teoretickým a metodologickým úvodem. První kapitolu proto věnujeme definici, vlastnostem, funkcím a historickému vývoji MO. Mezinárodní obchod je v našem pojetí druhem mezinárodních ekonomických vztahů, vztahů mezi subjekty světové ekonomiky, které mají reálný charakter.[1] Jedná se o obchod uskutečňovaný v mezinárodním (v současné době již globálním) prostředí a spolu se zahraničními investicemi o jednu ze dvou hlavních forem mezinárodního podnikání. Mezinárodní prostředí se vyznačuje řadou specifik:[2]

■kulturně-sociálními rozdíly, mj. rozdíly v potřebách lidí, hodnotách ve společnosti, způsobu rozhodování, tradicích, chování jednotlivců a skupin, jazyce, náboženství atd.;

■politicko-legislativními rozdíly, mj. rozdíly v politických systémech, politické stabilitě zemí, postoji k zahraničním firmám, právní úpravě podnikání zahraničních subjektů, kontrole vlastnictví, řešení sporů apod.;

■ekonomickými rozdíly, mj. odlišnostmi ve vybavenosti zemí výrobními faktory / zdroji (půdou a přírodními zdroji, prací, kapitálem, technologiemi, informacemi atd.), faktorech ovlivňujících poptávku, stupni vyspělosti, vývoji makroekonomických ukazatelů apod.;

■institucionálními rozdíly, mj. odlišnostmi v úpravě a implementaci obchodní politiky, členství států v integračních uskupeních a aktivitách mezinárodních organizací.

1.1 Vymezení pojmu „mezinárodní obchod“

Pro definování pojmu „mezinárodní obchod“ musíme nejprve vymezit kategorii „obchod“ obecně. V současné době se touto otázkou zabývá větev ekonomické teorie nazývaná obchodní věda (angl. science of trade, též science of commerce, něm. Handelswissenschaft).[3]

Obchod obecně

Z pohledu této disciplíny obchod lze definovat jako reálné a finanční hospodářské transakce vztahující se ke směně zboží a služeb (značíme Z a S), u nichž dochází k oddělení osob výrobce a spotřebitele v prostoru a čase, formálně l a t, v důsledku dělby práce, tj. k tvorbě trhu.[4] Obchod, jako nedílná součást tržních ekonomik a jedna z nejstarších forem společenských vztahů, je proto dlouhodobě předmětem zájmu teoretiků a prakticky zaměřených ekonomů.[5]

Box 1.1 Zboží a služby a jejich kombinace jako předmět obchodu

Zboží (angl. merchandise, též goods, značíme Z) jsou hmotné statky, výstupy výrobního procesu, které mají fyzikální charakteristiky (délka, šířka, tloušťka, hmotnost, složení apod.), mohou být předmětem vlastnictví a jeho přechodu a jsou poptávány na trzích ekonomickými subjekty. Hlavní vlastností zboží je možnost oddělení okamžiku výroby od okamžiku spotřeby.

Hlavními druhy Z jsou 1. finální výrobky určené ke spotřebě (podle ekonomické teorie tzv. statky 1. řádu) a 2. meziprodukty, též polotovary, určené k další výrobě (statky vyšších řádů). Zařazení zboží do konkrétní skupiny však závisí na účelu jeho nákupu, neboť jedny a tytéž výrobky, mj. potraviny a dopravní prostředky, mohou být použity jak ke spotřebě, tak i k další výrobě. Specifickým druhem Z jsou komodity (angl. commodities), zboží obchodované hromadně bez rozdílů v kvalitě, např. ropa, zlato, pšenice, rýže, káva atd., jejichž cena je určována na burzách a v současné době zpravidla má světový charakter.

Služby (angl. services, značíme S) jsou výsledkem výrobní činnosti, nehmotným procesem, který při spotřebě mění stav odběratele nebo usnadňuje směnu jiných zboží a služeb. Služby mají pět hlavních vlastností: nehmotnost, nedělitelnost, nepřenositelnost (odběratel služby je vždy jejím spotřebitelem), heterogenita/volatilita (přizpůsobení konkrétním podmínkám: místu, času, zákazníku atd.) a časová „netrvanlivost“ (neskladovatelnost).

Lze přitom rozlišit finální služby (služby 1. řádu) a služby výrobních faktorů (služby vyšších řádů) za obdobných podmínek jako u zboží.

V současné době také často dochází k prolínání prodeje / nákupu zboží a služeb a předmětem obchodu je určitý produkt, např. automobil a bezplatný servis po dobu jednoho roku, IT systém atd. Současná ekonomická literatura proto člení předmět obchodu spíše do čtyř skupin: čisté Z, převážně Z, převážně S a čisté S (např. viz Jacobs, Chase, Aquilano 2009). Nově je také zkoumáno složení ZS z hlediska domácí a zahraniční přidané hodnoty v důsledku rostoucí internacionalizace podnikových aktivit.

V ekonomické literatuře se tradičně pracuje se dvěma pojetími obchodu. Tzv. funkční pojetí obchodu (obchod jako činnost) definuje obchod jako směnu, tj. akty nákupu a prodeje zboží a služeb za jiné zboží a služby buď přímo (barter)[6], ZS-ZS, anebo prostřednictvím ekvivalentu (peněžní směna), ZS-P-ZS, na trzích a) meziproduktů a finálních výrobků a služeb a b) výrobních faktorů (půdy a přírodních zdrojů, práce, kapitálu, technologií, informací atd.). Někdy definice obchodu je rozšiřována i o služby související se směnou a také o samotný výsledek směny – v tomto případě lze mluvit o tzv. obchodních operacích. Obchod má v tomto pojetí řadu funkcí[7] a zajišťuje efektivní fungování tržní ekonomiky.

Tzv. institucionální pojetí (obchod jako instituce) definuje obchod jako škálu podniků a útvarů podniků uskutečňujících obchodní operace. Obchodní podniky/útvary hrají roli prostředníků mezi výrobou a spotřebou, V-O-VSp, a to jak na mezistupních, tak i na finálním stupni zpracování výrobků. Propojení institucionálního pojetí s funkčním pojetím obchodu je znázorněno na obr. 1.1.

Obr. 1.1 Schematické znázornění role obchodu v ekonomice (zdroj: Bolotov, I.)

Kombinací funkčního a institucionálního pojetí obchodu vzniká národohospodářské pojetí obchodu (obchod jako odvětví ekonomiky). V klasifikaci ekonomické činnosti uplatňované v ČR od r. 2008 (CZ-NACE, Revize 2)[8] se jedná o zvlášť vyčleněnou třídu „G – velkoobchod a maloobchod; opravy a údržba motorových vozidel“, oddíly 45–49, a jednotlivé oddíly v třídách A–F a H–U. Celkový podíl obchodu v národní ekonomice je obtížně měřitelný (závisí na šíři definice obchodu jako činnosti) a může dosahovat i 100 % hrubého domácího produktu (HDP), pokud všechny vyráběné zboží a služby procházejí trhem (zvláštním případem je potom zahraniční obchod, u něhož není horní hranice).

V ekonomické literatuře existuje více přístupů ke členění obchodu: podle území států, / hranic, typu obchodní činnosti, legálnosti této činnosti, sídla obchodních společností, druhu vlastnictví, stability umístění společností, druhu a stupně zpracování obchodovaných zboží a služeb, typu ekonomik atd. Pro potřeby této knihy je nejdůležitější členění podle teritorií / národních hranic. Obchod se v tomto případě dělí na vnitřní (domácí), zahraniční a mezinárodní.

Zahraniční obchod

Zahraniční obchod (angl. external, někdy též foreign, trade, značíme ZO) lze definovat jako obchod jedné národní ekonomiky[9] se svým okolím, tj. s jednou či více jinými národními ekonomikami, příp. také jako obchod jednoho státu s jinými státy, shodují-li se jejich hranice s hranicemi ekonomik[10] (dále pro jednoduchost budeme používat pojmy „země“ a národní ekonomika jako ekvivalenty). Zahraniční obchod má podobu obchodních operací a institucí s mezinárodním prvkem, zahraničněobchodních operací, přičemž zahraniční prvek může být definován dvěma způsoby, z čehož vznikají dvě pojetí zahraničního obchodu:[11]

■Přeshraniční koncept (angl. cross-border, též gross, trade), podle něhož se za ZO považuje přechod Z a S přes státní, např. celní, hranice bez ohledu na ekonomickou příslušnost prodávajícího a kupujícího. Tento koncept je historicky starší a je založen na ztotožňování národní ekonomiky a státu.

■Národní koncept (též koncept změny vlastnictví nebo koncept přidané hodnoty, angl. trade in value added), podle něhož ZO je obchodem mezi rezidenty a nerezidenty zkoumané země bez ohledu na státní hranice. Toto pojetí ZO je novější a reaguje na změny ve světové ekonomice.

V některých případech lze mluvit i o kombinovaném pojetí ZO zahrnujícím prvky obou dvou konceptů. Přeshraniční pojetí převažuje v praxi, mj. při tvorbě obchodní politiky států a integračních uskupení a ve statistikách ZO, zatímco národní pojetí se používá v ekonomické teorii, v národních účtech (mj. statistice HDP) a ve statistikách platební bilance (PB).[12] Rozdíl mezi oběma koncepty se projevuje mj. při měření zahraničního obchodu, jehož hodnoty u obou konceptů stále více divergují ve stále rostoucím počtu zemí.

Zahraniční obchod má řadu tradičních forem, uváděných v národních a mezinárodních statistikách, export, import a reexport (někdy také i reimport) zboží a export a import služeb, a v současné době také řadu forem s nestandardními tržními vztahy (mj. odlišným přechodem vlastnictví), mezi něž se řadí zušlechťovací styk, merchantingové obchody, kvazi-tranzitní obchody atd.[13]

Box 1.2 Tradiční a netradiční formy zahraničního obchodu

Tradiční formy ZO:

■export – přechod zboží a služeb z domácí ekonomiky do zahraničí (prodej rezidenta nerezidentovi), příp. přes hranice státu do zahraničí;

■import – přechod zboží a služeb ze zahraničí do domácí ekonomiky (prodej nerezidenta rezidentovi), příp. přes hranice státu ze zahraničí;

■reexport – dovoz zboží rezidentem domácí ekonomiky ze zahraniční s následným vývozem, kombinace importu a exportu;

■reimport – vývoz zboží rezidentem domácí ekonomiky do zahraniční s následným dovozem, kombinace exportu a importu.

Méně tradiční/netradiční formy ZO:

■jednoduchý tranzitní obchod – obchod mezi nerezidenty ekonomiky;

■zušlechťovací styk – dovoz zboží nerezidentem domácí ekonomiky ze zahraničí za účelem jeho zušlechtění nebo opravy a následný vývoz;

■merchantingový obchod – nákup zboží rezidentem domácí ekonomiky v zahraničí od nerezidenta s následným prodejem jinému nerezidentovi bez uskutečnění dovozu zboží;

■kvazi-tranzitní obchod – dovoz zboží nerezidentem domácí ekonomiky ze zahraničí s následným vývozem, zpravidla v rámci stejného integračního uskupení (příkladem je tzv. Rotterdamský efekt v Evropské unii, EU). *)

Hranice mezi netradičními formami ZO není v praxi a v ekonomické literatuře přesně vymezena, což se mj. týká reexportů a kvazi-tranzitních obchodů, a je předmětem studií odborníků statistických úřadů. U některých forem, mj. u zušlechťovacího styku, je také obtížně klasifikovatelný druh předmětu obchodu.

*) Rotterdam (Nizozemsko) dlouhodobě slouží jako středisko pro kvazi-tranzitní operace ze třetích zemí. Velká část zboží dopravovaného do Rotterdamu po moři přechází do jiných členských států EU.

Zahraniční obchod lze zkoumat z hlediska teritoriální a komoditní struktury exportu, importu a reexportu (příp. i reimportu) a je tradičně členěn na zahraniční obchod se zbožím a zahraniční obchod se službami. Z hlediska komoditní struktury zahraniční obchod má následující dva druhy:

■vnitroodvětvový obchod (angl. intra-industry trade, IIT) v případě, že ve struktuře celkového vývozu a dovozu převažují stejné skupiny zboží a služeb;

■meziodvětvový obchod (angl. inter-industry trade) v případě, že struktura vývozu a dovozu je odlišná.

Kromě tradičního členění, podle charakteru obchodujících stran, ZO lze rovněž rozdělit na:

■vnitrofiremní obchod (angl. inter-firm trade, IFT) v případě, kdy obchod se uskutečňuje mezi mateřskou a dceřinými společnostmi a mezi dceřinými společnostmi v rámci nadnárodních firem (multi- nebo transnacionálních podniků, angl. multi- nebo transnational companies, MNC a TNC);[14]

■mezifiremní obchod (angl. inter-firm, též arms-length trade) v případě, kdy účastníci obchodního vztahu nejsou vzájemně propojeni z hlediska vlastnictví; specifickým případem mezifiremního obchodu je potom zahraniční outsourcing, přenos části podnikových aktivit (výroby a služeb) na jiné zahraniční firmy.[15]

Mezinárodní obchod

Mezinárodní obchod (angl. international trade, značíme MO), lze definovat jako souhrn zahraničněobchodních aktivit dvou a více národních ekonomik, příp. států, shodují-li se jejich hranice s hranicemi ekonomik; je tedy součtem dvou a více ZO.[16] Jedná se o druh mezinárodních ekonomických vztahů, reálné ekonomické transakce se zahraničním prvkem mezi následujícími subjekty světové ekonomiky:[17]

■soukromými ekonomickými subjekty působícími uvnitř národních ekonomik, tj. jednotlivci/domácnostmi a malými, středními a velkými podniky,

■nadnárodními ekonomickými subjekty, hlavně MNC a TNC,

■ekonomickými subjekty veřejného sektoru jednotlivých států, územních celků a integračních uskupení, mj. ministerstvy, municipalitami, organizacemi se zvláštním statutem, centrálními bankami (u nákupu/prodeje zlata) atd.,

■příležitostně některými ekonomickými subjekty neziskového sektoru v rámci programů humanitární pomoci.

Do MO jsou potom zapojeny hlavně první dvě skupiny, které jsou skutečnými účastníky mezinárodních obchodních operací na rozdíl od států a integračních uskupení.[18] Ve statistikách jsou ekonomické subjekty zpravidla agregovány do větších celků, s nimiž potom pracují teorie mezinárodního obchodu a kvantitativní modely:

■země,

■integrační uskupení, EU, NAFTA, CEFTA, MERCOSUR apod.,

■regiony a kontinenty, Evropa, Severní Amerika, Asie, Střední Amerika a Karibik atd.

Mezi subjekty mezinárodních obchodních operací lze přitom zařadit i organizace/instituce napomáhající uskutečnění MO: organizace podporující export a investice, obchodní komory, rozhodčí a nerozhodčí soudy atd.

MO, obdobně jako zahraniční obchod, může být definován ve dvou konceptech: v přeshraničním, který představuje agregaci ZO podle přeshraničního pojetí, a v národním, který je agregací ZO podle národního pojetí. MO lze také zkoumat z hlediska teritoriální a komoditní struktury, kde je rovněž členěn na mezinárodní obchod se zbožím a mezinárodní obchod se službami, někdy označované jako viditelný a neviditelný obchod (angl. visible a invisible trade).[19] Z hlediska teritoriální struktury MO má následující tři druhy:

■obchod uvnitř regionů, vnitroregionální obchod (angl. intra-regional trade), např. uvnitř Evropy, Severní Ameriky nebo Asie, a uvnitř regionálních integračních uskupení (angl. intra trade), např. uvnitř EU, NAFTA, CEFTA, MERCOSUR apod.;

■obchod mezi regiony (angl. inter-regional trade), např. ZO Evropy s Asií nebo Asie se Severní Amerikou,[20] a ZO regionálních integračních uskupení (angl. extra trade), např. ZO EU, ZO NAFTA atd.;

■světový obchod zahrnující všechny země světa.

V této knize budeme ztotožňovat mezinárodní obchod především s obchodem světovým, tj. budeme vycházet z co nejširšího pojetí MO. Z hlediska komoditní struktury a charakteru obchodujících stran v MO lze přitom také vyčlenit vnitroodvětvový (IIT) a meziodvětvový obchod a vnitrofiremní (IFT) a mezifiremní obchod. Formy MO jsou rovněž stejné jako formy ZO.

Specifické vlastnosti mezinárodního obchodu

MO v našem pojetí zahrnuje tři aspekty, mezinárodní obchodní operace, upravující je právní rámec a obchodněpolitický rámec, a je dlouhodobě určován: 1. rozmístěním výrobních faktorů/zdrojů (půdy a přírodních zdrojů, práce, kapitálu v různých podobách, technologií, informací atd.) v závislosti na zeměpisné poloze, stupni vyspělosti, historickém vývoji atd.; 2. dlouhodobým vývojem jednotlivých ekonomik a světové ekonomiky jako celku, které jsou v současné době často propojené v důsledku procesu globalizace (rostoucí vzájemné interdependence a závislosti zemí); 3. dlouhodobými vztahy mezi ekonomikami.[21]

Krátkodobými faktory určujícími vývoj MO během období hospodářského vzestupu a recesí jsou:[22]

■domácí poptávka v jednotlivých zemích,

■makroekonomická, příp. také politická stabilita zemí,

■přístup k úvěrům pro subjekty MO,

■vývoj světových cen komodit a měnových kurzů,

■stupeň ochrany domácích trhů,

■stupeň proexportní podpory

■atd.

Na rozdíl od vnitřního (domácího) obchodu (VO) ne všechny zboží a služby jsou v MO obchodovatelné.[23] Obchodovatelné ZS přitom zpravidla procházejí většími vzdálenostmi než ve VO, překračují státní a celní hranice a musejí odpovídat technickým standardům zemí dovozu. Subjekty MO musejí čelit právním, kulturním a jazykovým rozdílům mezi zeměmi ve srovnání s pro ně známými a relativně homogennějšími domácími ekonomikami.

MO vzhledem ke své povaze má také politickou dimenzi, která se projevuje v zahraničněobchodní politice jednotlivých zemí a integračních uskupení a v uspořádání mezinárodního obchodního systému ve světě. V současné době se jedná o Světovou obchodní organizaci (World Trade Organization, WTO), která upravuje rámec obchodu se ZS a obchodní aspekty práv duševního vlastnictví, a o přidružené instituce, ITC, WIPO atd.

V této knize upřednostňujeme makroekonomický přístup k MO, proto se zaměřujeme hlavně na první a třetí aspekty mezinárodního obchodu, jejichž teoretickému vysvětlení a praktické stránce jsou věnovány další kapitoly. Celkově lze říci, že MO představuje více komplexní a rychleji se měnící systém v porovnání s VO a v současné době má stále rostoucí význam jak pro jednotlivé země, tak i pro světovou ekonomiku jako celek.[24]

1.2 Úloha mezinárodního obchodu v národní a světové ekonomice

Funkce MO, jako obchodu uskutečňovaného v mezinárodním prostředí, mají řadu specifik a mohou mít nejenom pozitivní, ale také negativní dopad na země. Představují samostatnou součást obchodní vědy a jsou členěny do dvou velkých kategorií: funkce ZO v národní ekonomice a funkce MO ve světové ekonomice.[25]

1.2.1 Úloha zahraničního obchodu v národní ekonomice

Úloha zahraničního obchodu v národní ekonomice je významná především v malých nebo ekonomicky vyspělých zemích, které se vyznačují vysokým podílem zahraničního obchodu na HDP, příp. také na obyvatele, tj. velkou mírou otevřenosti v obchodě.[26] ZO v těchto (a do určité míry i v ostatních) zemích plní následující funkce, které, pro větší přehlednost, sdružujeme v této kapitole do tří skupin.

ZO jako faktor vnitřní a vnější ekonomické rovnováhy

1. Transformační funkce přeměňuje strukturu domácí produkce (nabídky, AS) na žádoucí strukturu z hlediska výrobního a spotřebního užití (poptávky, AD).[27] (Plchová a kol. 2007, s.  6) uvádějí, že se jedná o historicky prvotní smysl existence obchodu a obecně ekonomických vztahů se zahraničím, o kompenzaci nerovnoměrné vybavenosti zemí výrobními faktory (zdroji). Konkrétně se jedná o odlišné přírodní podmínky (prostor, surovinovou základnu, vodní, půdní a klimatické zdroje), ekonomické podmínky (pracovní sílu, kapitál, technologie atd.) a účinnost vynakládání těchto zdrojů ve výrobě ZS. Lze přitom rozlišit transformaci na finálním stupni zpracování, Sp, na mezistupních, V, transformaci výrobních faktorů, VF, a transformaci prostorovou, l, a časovou, t (např. dočasné využití zahraniční pracovní síly, dovoz specializovaných stavebních kapacit apod.).

Zvýšení efektivity alokace domácích a zahraničních zdrojů díky působení transformační funkcí ZO vede k růstu hospodářské vyspělosti země a k diferenciaci potřeb ve společnosti, což přispívá k prohloubení specializace ekonomiky a klade nové nároky na transformační funkci ZO. Směna finálních výrobků a služeb se z tohoto důvodu stále více ve světě nahrazuje směnou meziproduktů.

Působení transformační funkce z pohledu makroekonomického modelu zdroje (dodávky) – užití[28] je znázorněno na obr. 1.2.

Obr. 1.2 Transformační funkce zahraničního obchodu z pohledu zdrojů (dodávek) – užití (zdroj: Bolotov, I., upraveno dle /Jirges a Plchová 1996, s. 8/ a /Plchová a kol. 2007, s. 6/)

2. Funkce vyrovnání trhů zajišťuje soulad mezi AS a AD v ekonomice, což lze vyjádřit prostřednictvím základní (keynesiánské) makroekonomické identity:[29]

(X – M) = (Y – (C + I + G)     (1.1)

kde (X – M) je bilance zahraničního obchodu se zbožím a službami (výkonová bilance), – je domácí agregátní důchod / produkt a (C + I + G) je celková domácí poptávka.

Kromě toho, kombinací výše uvedeného vztahu s alternativním pohledem na domácí důchod:

Y = C + Sv + T      (1.2)

kde C jsou výdaje na soukromou spotřebu, Sv jsou celkové úspory a T jsou čisté daně (daně očištěné o transfery), lze dospět k identitě propojující zahraniční obchod s bilancemi úspor a investic a státního (veřejného) rozpočtu:

(X – M) = (Sv – I) + (T – G)      (1.3)

kde (Sv – I) je bilance úspor a investic a (T – G) bilance státního (veřejného) rozpočtu.

(Dlouhodobě) kladná bilance ZO je tedy doprovázena buď přebytkem úspor a investic nebo přebytkem veřejných financí a naopak.

Vnější ekonomickou rovnováhu lze znázornit prostřednictvím propojení ZO (běžného účtu platební bilance, PB)[30] s finančními (kapitálovými) transakcemi:

(X – M) = – NCF      (1.4)

kde NCF jsou čisté finanční (kapitálové) transakce mezi domácí ekonomikou a zahraničím.

Makroekonomické identity však mají statický charakter a nezohledňují vývoj veličin v čase a vzájemné závislosti. Těmto vztahům se věnují zvláštní ekonomické modely.

3. Harmonizační funkce (též „proporcionální funkce“) zajišťuje efektivní chod národní ekonomiky: soulad mezi AS a zahraničněobchodními aktivitami země (mj. u tzv. transformujících se ekonomik, kde v minulosti ZO byl chápán spíše jako doplňková činnost a byl řízen státem), odstranění nerovnováh mezi domácí ekonomikou a zahraničím (prostřednictvím zapojení do světového hospodářství) a sbližování hospodářské úrovně domácí ekonomiky s rozvinutějšími zahraničními ekonomikami.

ZO jako faktor ekonomického růstu[31]

4. Transmisní funkce (též „učení se ve vztahu k zahraničí“) přispívá ke zvýšení mezinárodní konkurenceschopnosti ekonomiky v důsledku přenosu informací (o nové kvalitě, nových parametrech, nových technologiích a nových know-how), kritérií a stimulů z vnějšího prostředí do domácí ekonomiky, souvisejícího se ZO (Plchová, 2007, s. 6). Jedná se mj. o přizpůsobení požadavkům náročnějších zahraničních trhů při exportu ZS a o zvýšení konkurenčního tlaku na domácí firmy při importu ZS.

5. Růstová funkce (též „zprostředkování mezinárodní specializace“) má dva aspekty: stimulaci růstu HDP prostřednictvím ZO a utváření optimálního specializačního profilu ekonomiky. Příspěvek ZO k růstu HDP může být znázorněn prostřednictvím výdajové metody výpočtu HDP:

HDP = VKS + THK + (X – M)     (1.5)

kde VKS jsou výdaje na konečnou spotřebu (součet C a G) a THK je tvorba hrubého kapitálu (I).

Kladná výkonová bilance tedy vede (ceteris paribus) za jinak nezměněných okolností, k absolutnímu zvýšení hrubého domácího produktu.

Konec ukázky

Table of Contents

O autorech

Úvod

1. Mezinárodní obchod

1.1 Vymezení pojmu „mezinárodní obchod“

1.2 Úloha mezinárodního obchodu v národní a světové ekonomice

1.2.1 Úloha zahraničního obchodu v národní ekonomice

1.2.2 Úloha mezinárodního obchodu ve světové ekonomice

1.2.3 Počátky a historický vývoj mezinárodního obchodu

2. Teorie mezinárodního obchodu

2.4 Klasický model mezinárodního obchodu

2.5 Neoklasické modely mezinárodního obchodu

2.6 Testy klasických a neoklasických modelů

2.7 Moderní teorie obchodu

3. Vývojové trendy mezinárodního obchodu

3.1 Vývoj mezinárodního obchodu se zbožím a službami ve 20. a 21. století

3.2 Světová krize, její dopad na mezinárodní obchod a odhad budoucího vývoje

3.3 Teritoriální a komoditní struktura mezinárodního obchodu

3.3.3 Případové studie na zahraniční obchod

4. Obchodní politika

4.1 Pojem a pojetí obchodní politiky

4.2 Nástroje obchodní politiky

4.3 Mnohostranný obchodní systém

5. Investiční politika

5.2 Mezinárodní investiční politika

5.3 Přímé zahraniční investice

6. Evropská integrace – obchodní aspekty

6.1 Vývoj měnové integrace v rámci Evropských společenství

6.2 Společné politiky Evropské unie

6.2.1 Společná obchodní politika

6.3 Rozvojová politika

7. Mezinárodní konkurenceschopnost

7.1 Podnikatelské prostředí a konkurenceschopnost

7.2 Konkurenceschopnost České republiky

7.3 Podpora podnikání

8. Souvislosti mezinárodního obchodu

8.1 Mezinárodní měnový systém

8.2 Mezinárodní instituce v mezinárodním obchodě

8.2.1 Mezivládní organizace