Veronika Monet

VĚDOMÁ

PROSTITUTKA

Tipy a triky profesionálky

Věnováno posvátné sexualitě,

která žije v každém z nás.

Synergie SE

Ukázka z elektronické knihy

Vědomá prostitutka

Veronica Monet

Z anglického originálu Sex Secrets of Escort přeložila Hana Vysloužilová

Odpovědná redaktorka Soňa Havlová

Návrh obálky Diana Delevová, 2Design

Grafická úprava a sazba Art D, www.art-d.com

Elektronické formáty připravil KOSMAS, www.kosmas.cz

Vydalo nakladatelství Synergie Publishing SE

www.synergiepublishing.com

Vydání první

Copyright © 2005 by Veronica Monet. All Rights Reserved.

Translation Copyright © 2015 Synergie Publishing SE

Published by arrangement with D4EO Literary Agency, USA

ISBN 978-80-7370-353-0 (váz.)

ISBN 978-80-7370-446-9 (e-kniha)

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

Úvod

Když se můj přítel poprvé přiznal, že měl sex za peníze, cítila jsem podivnou směs emocí. Na jedné straně jsem byla v šoku a zklamaná z toho, že udělal něco, co jsem považovala za nemorální. Cítila jsem ale také cosi nečekaného – zvědavost a žárlivost. Zajímalo mě, co asi může v posteli dělat žena, která za to dostane od muže zaplaceno.

Odpověď na tuto otázku jsem dostala až o mnoho let později, když jsem se sama stala profesionální společnicí neboli call girl.

Bylo to slastně dekadentní rozhodnutí, jež proměnilo každičký aspekt mého života způsobem, který bych nikdy nečekala. A co jsem se dozvěděla o sexu a o mužích, bylo překvapivé a osvobozující zároveň.

Protože jsem byla na své povolání hrdá, naučila jsem se poskytovat celou řadu služeb, jako jsou erotický bezpečný sex, tantra, výměna převahy, orální sex, smyslná masáž, hraní různých rolí, exhibicionismus, práce s čakrami a tlakovými body, svádění, výměna rolí, masáž prostaty a mužský vícenásobný orgasmus. Také jsem se naučila pomoci mužům se sexuálními dysfunkcemi a poruchami vytvořit znovu zdravé sexuální vzorce.

V této knize vás seznámím s výše zmíněnými tématy a technikami a také se s vámi podělím o to, co jsem se při své práci společnice naučila o sexu a o mužích a ženách.

Pracovala jsem v oboru jen o něco déle než čtrnáct let. Začala jsem na střední pozici a postupně jsem se vypracovala na špičku. Podělím se s vámi o schopnosti a znalosti, které mi umožnily účtovat si za svůj čas ty nejvyšší honoráře. Naučíte se sexuální techniky, které tvoří jádro placených sexuálních služeb, stejně jako postupy a informace vedoucí ke zvýšení ženského sebevědomí, jež je pro muže tak sexuálně přitažlivé.

Tato kniha z mnoha důvodů není „posledním slovem“ na téma sexu či sexuality. Zaprvé, sex je tématem, které můžete studovat po mnoho let, jen abyste zjistili, že se toho máte ještě hodně co učit. Zadruhé, rozhodla jsem se vynechat mnoho technických aspektů reprodukční biologie a zdraví, aby tato kniha zůstala „uživatelsky příjemnou“ (a měla méně než 10 000 stran).

A konečně, psát knihu je jako řečnit na veřejnosti. Musíte svůj proslov přizpůsobit publiku. Vzhledem k tomu, že mým zamýšleným publikem pro tuto knihu jsou ženy, a především ženy, které mají vztah s mužem, nepopisuji v ní sex a sexualitu způsobem použitelným pro všechna pohlaví a sexuální orientace. Pokud spadáte mimo mnou předpokládanou cílovou skupinu, přesto vás zvu, abyste si tuto knihu přečetli. Obsahuje totiž určité velmi unikátní vhledy do tématu muž a sex, o nichž žádná profesionální společnice dosud nehovořila. Přesto doufám, že omluvíte heterosexuální předpoklady některých formulací.

Můžete se na mě obracet v záležitostech profesionálního poradenství v oblasti sexu a randění, stejně jako profesionálních seminářů:

Veronica Monet

The Shame Free Zone

206 Sacramento Street

Suite 206

Nevada City, CA 95959

Web: www.theshamefreezone.com

E-mail: Veronica@TheShameFreeZone.com

Poděkování

Když mi bylo osm let, přihlásila jsem se do své první soutěže v psaní. Nevyhrála jsem, ale ujasnila jsem si, že mým snem je, stát se profesionální spisovatelkou. Plánovala jsem si, že budu studovat žurnalistiku na vysoké škole. Představovala jsem si, jak se vyhýbám kulkám ve válkou zmítaných zemích jako zahraniční dopisovatel. Namísto toho jsem ale vystudovala psychologii a nacházela si „praktická“ místa v počítačovém a telekomunikačním průmyslu. Přesto můj dětský sen přetrvával a já začala psát sloupek o lásce a vztazích pro malý alternativní časopis. O pár let později jsem si našla neplacené místo redaktorky v národním alternativním časopise a mé jméno se objevovalo v tiráži po téměř pět let. Nakonec si mé příspěvky našly cestu do šesti různých knih, včetně vysokoškolských skript. Ovšem tato kniha pro mě znamená přechod do světa profesionálních spisovatelů.

Dostat se až do tohoto bodu mi pomohlo mnoho lidí. Chtěla bych poděkovat Leah Learnedové, že mi dala šanci a svěřila mi můj první novinový sloupek, a skvělému spisovateli Ronu Montanovi za jeho veškerou morální podporu a odbornou pomoc. Karla Rossiová vybrušovala mé spisovatelské schopnosti svou neúnavnou redakční prací. Jill Nagleová nikdy nepřestala věřit, že jako spisovatelka uspěji, a její zpětná vazba profesionálky v oboru byla neocenitelná. Chci poděkovat aktivistce, umělkyni a autorce Normě Jean Almodovarové za nesčetné množství způsobů, jakými mě po ta léta vedla. Carol Stuartová zde byla pro mě, když mi bylo nejhůř, za což jí budu navždy vděčná a dlužnicí. Peter Alexander se mnou sdílí mé kreativní vize, naděje a sny již po mnoho let. Za to mu budiž velký dík. Není jisté, zda bych měla na sex a muže takto pozitivní pohled plný nadšení, pokud by mi Cosi Fabianová nenabídla svou moudrost i skvělé příběhy. Isidin dřep, sexuální technika, kterou vyučuje, je nyní nedílnou součástí mé ženské smyslnosti a významnou částí této knihy. Tvorba sexuálního umění s Davidem Steinbergem byla speciálním darem a erotickou zkušeností, která obohatila a spoluutvářela to, co nyní sdílím se svými čtenáři. Jsem nesmírně vděčná dr. Normě McDoyové a Josephu Matyasovi ze Státní univerzity San Francisco. Dali mi příležitost promlouvat po více než deset let dvakrát ročně k jejich studentům, což mi umožnilo vycizelovat schopnost sdělovat to, co vím o sexu a vztazích. Joseph Hurka mi nabídl svou morální podporu v temných dnech, kdy jsem nevěděla, zda se mi vydání knihy vůbec podaří zajistit. Mimořádné sexuální divy Annie Sprinkleová a Carol Leighová prokázaly své nekonečné přátelství, když si mě vzaly stranou a daly mi finální termín na dokončení knihy. Jen málo přátel si utrhne ze svého času, aby si vás posadili před sebe a trvali na tom, abyste šli za svým snem. Proto budu těmto neuvěřitelným ženám navždy vděčná a zahanbená jejich štědrou duší. Také bych chtěla poděkovat své matce za bezpodmínečnou lásku. Bez její neochvějné podpory bych toho v životě příliš nedokázala. Velký kus vděčnosti dlužím též svému bývalému manželovi. Nejenže jsem se v manželství s ním naučila miliony věcí o vztazích, komunikaci, vyjednávání a řešení problémů, ale jeho láska mě chránila před světem, který občas dokáže být chladný a plný odsudků. A nakonec bych ráda poděkovala svému agentu Bobovi Diforiovi za to, že ve mě vložil svou důvěru, a Paulu Dinasovi z Alpha Books za jeho trpělivost, s níž mě provázel mou první spisovatelskou zkušeností.

Uvnitř mě žije mnoho dalších knih. Doufám, že s vámi, milí čtenáři, budu časem všechny sdílet. Tato konkrétní kniha je mou první pokornou obětinou. Předkládám vám ji, abyste posoudili její hodnotu. A děkuji vám, že jste mi jejím přečtením věnovali kus svého času.

1

Základní klíče k mužské kultuře

Kurtizány starých časů byly proslulé svým pronikáním do mužských bašt síly, debat, vzdělání a sportu. Vlastně to byly jediné ženy, kterým bylo dovoleno být v kontaktu s muži i v jiných situacích než u domácího krbu. Zatímco manželkám bylo zakázáno chodit do školy nebo se jen naučit číst, kurtizány navštěvovaly univerzity a psaly knihy. Jedním z nejzřetelnějších důvodů, proč bylo těmto ženám dovoleno prolomit genderová očekávání a získávat to, co bylo považováno za spíše mužské atributy, je ten, že je to činilo pro mocné muže sexuálně přitažlivější.

Ačkoliv muži té doby dávali přednost tomu, aby jejich manželky byly hloupé a poslušné, nepovažovali tyto vlastnosti za sexuálně přitažlivé. Ve skutečnosti totiž libido nic nevzruší tak jako intelektuální rovnocennost! Tím pádem mocní muži nacházeli své intelektuální a sexuální uspokojení právě u těch žen, které by si nikdy nevzali za manželku. Věci se od dob kurtizán samozřejmě hodně změnily, některé pozůstatky minulosti s námi ale zůstávají dodnes.

Když jsem byla malá, otec i matka mě varovali, že má záliba v diskusích nebude u většiny mužů zrovna vítaná. Přesvědčovali mě, abych ve většině situací „nechávala muže vyhrát“ a živila tak jejich „křehké ego“. Nikdy se mi nedařilo skrývat svou nezávislou a otevřenou povahu, a tak jsem se domnívala, že u většiny mužů nebudu příliš oblíbená. Nikdy, ani v těch nejdivočejších snech by mě nenapadlo, že se stanu úspěšnou společnicí bohatých a mocných mužů.

Jako moderní kurtizána jsem objevila svou schopnost porozumět mužskému světu a zjistila jsem, že moje chuť s muži soupeřit je vlastně silným afrodiziakem. Vždy jsem měla hodně koníčků – některé měly spíše „ženský“ charakter, jiné byly více mužské. Mnoho mužů poptávalo mé služby právě proto, že jsem měla na svém webu fotku v kokpitu bojového letounu nebo protože jsem zmínila, že jsem kdysi posilovala s činkami nebo se potápěla. Tyto sporty se následně staly společným zájmem, středobodem konverzace a východiskem našich erotických tanečků.

Jiní zase byli unešení z mého intelektu nebo kontroverzních názorů, které jsem vyjadřovala jako spisovatelka. Rádi se mnou debatovali, někdy to dokonce skončilo i hádkou. Bylo to pro mě naprostým překvapením, jelikož to plivlo do tváře všem těm varováním pro „hodné dívky“ z mého dětství. Nikdy bych nečekala, že ta nezávislá a divoká část mě bude sexuálně přitažlivá – ale ona byla!

Ačkoliv se mi myšlenka, abych upravila svou pravou přirozenost a získala tak popularitu u mužů, naprosto příčila, musím přiznat, že jsem si mužskou pozornost opravdu užívala. Jsem si jistá, že jejich pozornost pro mě byla ještě daleko sladším vítězstvím proto, že jsem nemusela dělat ústupky, o kterých si většina žen myslí, že jsou nutné. Vlastně jsem si začala uvědomovat, že muži vůbec nejsou takoví, jak mě učili. Dokonce ani neodpovídali oblíbeným vtipům pronášených muži o mužích. Zjistila jsem, že muži jsou daleko složitější, než za jaké jsou obvykle považováni.

Pochopení toho, jak muži uvažují a proč dělají to, co dělají, není tak jednoduché. S oblíbeným „stará moudrost radí“ si tady nevystačíme. Muži nejsou stejní a ani nechtějí totéž. Jako profesionální společnice jsem se naučila vyčistit si mysl od předpokladů a minulých zkušeností s jinými muži a soustředit se na muže přede mnou jako na unikátní osobnost. Několik zobecnění o mužích jistě udělat můžeme – zejména pokud jsou ze stejné země, kultury nebo subkultury. Ale tato zobecnění je třeba vždy brát s rezervou s tím, že váš partner může být jiný.

Naše současná společnost tráví mnoho času definováním, chápáním a obhajováním potřeb a tužeb žen. Ženám nejsou zákonem garantována stejná práva. Dokonce ani ve Spojených státech nebyli schopni ženám rovná práva zajistit dodatkem k ústavě. Avšak díky tomuto hnutí za ženská práva má většina z nás alespoň nějaké ponětí o tom, oč se vlastně jedná. Na druhé straně muži žádné hnutí za práva nemají. Zejména bílí muži jsou ti poslední, o nichž by se vyprávěly ponižující vtipy a vytvářely negativní předpoklady.

Nejběžnějším předpokladem o mužích je samozřejmě to, že muži – a zejména ti heterosexuální – jsou ti nejposlednější tvorové na Zemi, kteří by hnutí za svá práva potřebovali. Předpokládá se, že všechna práva a privilegia, která chceme my ostatní, oni už mají. Ale během čtrnácti let práce s extrémně bohatými, úspěšnými a mocnými muži jsem poznala jejich obavy, frustrace a bolesti, které prožívají, přestože vypadají, že již všechno mají. Navíc jsem se setkala s hlubokou bolestí, kterou zažívá mnoho mužů ve spojení s pocitem, že jsou zajatci předepsané mužské role, a to bez ohledu na svou rasu nebo finanční situaci.

Jako kurtizána jsem se ke svým klientům chovala tak, jak jsem chtěla, aby se chovali oni ke mně. Nechovala jsem se k nim jako k nepřátelům, ani jsem nepředpokládala, že všichni chtějí totéž. Dávala jsem pozor a bedlivě naslouchala, a každého jsem považovala za hodnotnou osobu s křehkými emocemi. To pro mě nebylo zcela přirozené. Je to něco, co mě mí klienti naučili tím, že projevovali své pocity, emoce a zranitelnost. To jsem prostě nemohla ignorovat.

Jako profesionální společnice jsem měla několik výrazných výhod, díky nimž jsem informace o mužích získala. Jednou z nich je zřejmě fakt, že jsem poznala mnoho mužů. Jen z prostých čísel je zřejmé, že jsem měla příležitost vidět, slyšet, zakusit a dozvědět se o mužích více než průměrná žena. Přesto jsem během své čtrnáctileté kariéry společnice přišla do styku s méně muži, než byste si mohli myslet. Od počátku své práce společnice na podzim roku 1989 jsem si zapisovala informace o každém muži, s nímž jsem pracovala, a do dneška jsem se setkala s 1 869 klienty.

Poznala jsem muže ze všech kontinentů, z nejrůznějších zemí, různého věku (od 18 do 80 let) i sociálně-ekonomického původu. Věnovali se všemu, co si jen dovedete představit: byli to počítačoví programátoři, technici, úředníci, grafici, architekti, obchodníci, řidiči kamionů, instalatéři, farmáři, vysokoškolští studenti, profesoři, učitelé, doktoři, právníci, majitelé malých firem, fotbalisté, triatlonisté, modelové spodního prádla, hudebníci, operní pěvci, malíři, spisovatelé, ministři, rabíni, vojáci, armádní důstojníci, policisté, hasiči, filmoví producenti a producenti z Broadwaye, investiční bankéři, vrcholní manažeři, milionáři, kteří se sami vypracovali, „děti“ svěřenských fondů i miliardáři vlastnící mnoho firem.

Když slyším, jak někdo pronáší stereotypní závěry o mužích, automaticky sebou trhnu a odtáhnu se. Často říkám, že kdybych takové závěry o mužích, jaké dělá většina ostatních, činila já, zásadně bych tím ohrozila svůj příjem. Úspěchu ve svém povolání jsem dosáhla právě díky tomu, že jsem byla otevřená individuálním potřebám, touhám a sklonům každého muže.

Nakonec jsem vytvořila několik vlastních zevšeobecnění, ty jsou ovšem políčkem do tváře oblíbeným mýtům o mužích. Například jsem zjistila, že muži mají daleko menší zájem o pohlavní styk a dosažení orgasmu, než jaký se jim obvykle připisuje. Setkala jsem se s mnoha muži, kteří položili na stůl stovky dolarů jen proto, aby si mohli popovídat, pomazlit se, strávit několik hodin předehrou a aktivně zjišťovat, jak sexuálně potěšit ženu. Přesto jako společnost vytrvale trváme na mýtu, že muži mají zájem jen o „akci“, že k předehře se musejí přemlouvat a že většina z nich je tak sebestředná, že ignorují fyzické potřeby svých sexuálních partnerek. Já jsem zjistila, že těmto stereotypům odpovídá jen málo mužů.

Profesionální společnice většinou mají možnost poznat ty stránky svých klientů, které s ostatními nesdílejí. Není to tím, že by společnice považovali za lepší přítelkyně, kterým povědí o svých nejhlubších, nejtemnějších tajemstvích. Jde spíše o to, že společnice stojí mimo okruh jejich známých, a tak je málo pravděpodobné, že by tajemství vyzradily někomu, na kom jim záleží. Mohou tak ulevit svému srdci, aniž by riskovali ztrátu náklonnosti své ženy, přítelkyně, dětí, obchodních partnerů nebo přátel. Vyslechla jsem tolik doznání, až jsem si kolikrát říkala, jestli se mí klienti nespletli a nepovažují mě za kněze.

Čas, který klient tráví se společnicí, nespadá do každodenní reality, a proto může obsáhnout nové identity a nová pravidla. Pokud muž někdy toužil zkusit něco nového nebo jiného, pak je na to ten správný okamžik. Vypadá to, jako by ho peníze osvobodily právě na tento konkrétní čas, ať už se jedná o půlhodinu nebo mnoho hodin, večer či víkend. Je volný a může objevovat další aspekty sebe sama jako člověka, další stránky své osobnosti.

Nikdo ho nebude soudit nebo cenzurovat. Nemusí se bát, že ztratí práci, postavení ve své komunitě nebo rodině. Proto může zkoumat své tajné touhy a potřeby. Možná vás překvapí, že většinou se nejedná o žádné exotické požadavky, ale spíše o svobodu být někým, kým chce být, nebo dělat něco, co chce dělat.

Jinými slovy: většina klientů touží prolomit tradiční role, ve kterých žijí každý den, a jejich tajné touhy spíše než oddávání se různým sexuálním praktikám daleko častěji zahrnují narušení hranic genderových rolí. Nejčastěji se jedná o různé výměny rolí, což jim umožní vzdát se své role chlebodárce, šéfa, manžela nebo toho, kdo činí rozhodnutí. Mnoho mužů uvítá příležitost vzdát se na chvíli kontroly a nechat ženu převzít vedení. Strávila jsem mnoho času tím, že jsem umožňovala mužům být pasivní, zranitelní, sexuálně žádoucí a svádění.

Když někdo za něco platí, pak poměrně snadno zjistíte, co vlastně doopravdy chce. Proto by se neměla ekonomická povaha eskortního servisu podceňovat. Není třeba hrát hry, které jsou běžně spojovány s chozením. Finanční transakce je přímá. Umožňuje oběma stranám vyjádřit svá očekávání a požadavky. A protože je to muž, kdo platí, mají jeho potřeby a touhy přednost.

Zpočátku jsem očekávala, že mí klienti budou žádat sex, více sexu a pak ještě více sexu. Když jsem však zjistila, co ode mě jako společnice muži chtějí, byla jsem šokovaná. Na rozdíl od mužů, s nimiž jsem randila zadarmo, mí klienti měli zájem o ženské sexuální potěšení, předehru, mazlení, líbání a povídání v posteli.

Smlouva mezi klientem a společnicí také zahrnovala velký podíl emocionálního sdílení a psychologického léčení mužů. Byla jsem zaskočena hloubkou jejich pocitů, tím, jak se bojí mluvit nebo dokonce plakat. Asi je zbytečné říkat, že čím déle jsem pracovala jako společnice, tím byl můj dojem z mužů a můj postoj vůči nim lepší. Když se dívám nazpátek na chvíle strávené se svými klienty, cítím vřelé spojení a vděčnost.

Ačkoliv jsou muži a ženy velmi podobní, mužská kultura je založená na odlišných pravidlech než ženská. Většina z nás to ví, přesto je pro nás obtížné naučit se komunikovat v souladu s pravidly opačného pohlaví. Protože nevidím muže jako divné kreatury z jiné planety, vždycky jsem se snažila pochopit jejich kulturu stejně, jako bych se snažila při setkání s člověkem z cizí země. Vnímám to tak, že uvnitř jsme všichni stejní, přestože navenek vypadáme, oblékáme se a chováme odlišně.

Namísto zaujetí defenzivní pozice vyjadřující, že jsme příliš rozdílní na to, abychom si mohli rozumět, daleko raději si užívám kulturního obohacení, které mi přináší sdílení a učení se navzájem. A pokud mě baví vidět, říkat nebo dělat věci novým způsobem, pak to snadno začleňuji do svého života. Je to podobné jako s cestováním po cizí zemi, kdy si postupně vytváříme zalíbení v jejím jídle nebo hudbě. Když vám chutná jídlo nebo se vám líbí hudba té země, pak je pravděpodobně na určité úrovni zahrnete do svého života.

Mezi věci, které se mi na mužské kultuře obzvlášť líbí, patří například, jak mají tendenci jít přímo k věci, když vyjadřují negativní emoce (jako je zlost), stejně jako jejich ocenění aktivity a tělesnosti. Na druhou stranu je tu několik méně lichotivých věcí, jako je vytrvalé odmítání zranitelnosti, dokud není jejich zdraví ve skutečném ohrožení nebo dokonce již poškozeno, a nepřetržitý sarkasmus, kterým se snaží zakrýt slzy.

Ale ať už se vám aspekty určité kultury líbí, nebo ne, je důležité snažit se jí porozumět a respektovat lidi, kteří jsou její součástí. Stejně jako byste bezpochyby respektovali návštěvu z cizí země, její svátky, zvyky a rituály, je třeba vnést stejnou úroveň respektu i do vaší interakce s muži. Mějte oči a uši otevřené a učte se nové věci o mužské kultuře jak v obecné rovině, tak zejména ohledně konkrétního muže.

Jednou z nejdůležitějších věcí, kterou jsem se o mužské kultuře naučila, je rozdílnost ve stylu komunikace. Protože jsem chtěla komunikovat úspěšně, musela jsem se naučit „jejich jazyk“. To znamenalo, že jsem musela odložit svá hodnocení a to, co upřednostňuji, a soustředit se na to, co funguje. K pochopení domněnek a hodnot spojených s určitým komunikačním stylem jsem se musela naučit úspěšně vysílat a přijímat informace a emocionálně se propojovat.

Například když se muži sdružují do skupin, snaží se tím získat status nebo členství, zatímco ženy chtějí spíše sdílet tajemství a navzájem se svěřovat. Ze zkušenosti vím, že většina amerických mužů se s nadšením navzájem provokuje až k bodu vzájemného ponížení. To ale nemyslím nijak negativně. Je to jejich způsob, jak prohloubit přátelství a důvěrnost. Je to jedna z cest, jak vzniká přátelství mezi muži. Pokud se muž snaží dosáhnout obdobné důvěrnosti a přátelství se ženou, pak většinou zjistí, že ženu jeho chování uráží.

Muži také rádi podnikají nějaké společné aktivity. Zatímco skupina žen s nadšením několik hodin konverzuje po telefonu, muži se raději setkají a něco společně podniknou. Půjdou si třeba zahrát golf, pokr, počítačovou hru, budou sbírat sci-fi předměty, sledovat fotbal nebo si ve dvou dají na dvorku basket. Seznam možných zájmů je nekonečný, faktem ale zůstává, že pokud s mužem budete sdílet nějaké hobby nebo sport, bude se vám cítit blíž.

Jedna z věcí, za kterou mi klienti jako společnici platili, bylo sdílení jejich zájmů. Platili mě za to, že jsem se s nimi dívala na staré válečné filmy nebo projížděla autem tam a zpátky po pobřeží, zatímco můj klient si fotografoval scenérie. Když jsem si uvědomila, jak hodně tito muži touží najít ženu, kterou by zajímaly jejich vášně, bylo mi z toho smutno. Nemělo by být ničím neobvyklým, aby s námi naši partneři sdíleli to, co máme rádi, i kdyby to bylo jen občas. Jistě, ženy si zase stěžují, že s nimi muži nemluví tak často, jak by ony chtěly. Jsem přesvědčena, že muži a ženy by se měli setkat v půli cesty. A zajímavé je, že pokud muži dělají něco, co je baví, tak se otevřou a docela hodně mluví!

Ženy investují opravdu hodně energie do vzájemné podpory a utvrzování své hodnoty a pocitů. Naši muži za námi chodí pro tento druh „výživy“ právě proto, že jsme v tom tak dobré, a jejich přátelé mužského pohlaví obvykle nevědí, jak vyjádřit podporu tímto pečujícím způsobem. A stejně jako si muži neumějí navzájem dát tento typ podpory, mají problém ho projevit i vůči ženám. Následuje typický výsledek této situace, kdy se ženy snaží vychovat muže k tomu, aby byli při komunikaci s nimi citlivější a starostlivější. Věřím, že je to nezbytné, zároveň tím ale ignorujeme fakt, že ženy se také mohou učit od mužů.

Pokud si muži chtějí zachovat vzájemné přátelství, naučili se vyjadřovat nespoutaný smysl pro humor, který kultivuje jejich schopnost „brát“, stejně jako „dát“. Jako společnice jsem se naučila na muže reagovat právě tímto typicky maskulinním způsobem, ale také to vyvážit svou ženskou, pečovatelskou stránkou. Výsledkem byla směs prvků mužské a ženské kultury, která nepovyšovala jednu nad druhou.

Pokud se žena vynasnaží jít muži naproti a setkat se s ním v půli cesty mezi genderově specifickými kulturními rozdíly, pak učiní důležitý krok vedoucí k tomu, že se muž bude cítit přijímaný a oceňovaný takový, jaký je. Stejně tak muž může dosáhnout toho, že se žena cítí akceptovaná a hodnotná jako žena, tím, že se s ní setká v půli cesty. To bude mít bezpochyby hluboce pozitivní dopad na váš sexuální život. Budete se totiž oba cítit rovnoprávní, budete sdílet své rozdíly a učit se vnímat úhel pohledu toho druhého.

Je důležité, aby se muži a ženy od sebe navzájem učili. Nejen proto, abychom si lépe rozuměli, ale také kvůli tomu, abychom obohatili své vlastní životy. Pokud věnujete čas tomu, abyste se učili a ocenili úhel pohledu svého partnera, a zahrnete jeho aspekty do svého vlastního života, pak to může obohatit váš život stejně jako jakákoliv jiná zkušenost z odlišného kulturního prostředí. Pokud je pro vás při sdílení vzájemných odlišností obtížné udržet neutrální postoj, zkuste předstírat, že jste každý z jiné země. Snad vám to pomůže odložit vaše původní předpoklady a naslouchat vašemu partnerovi, který s vámi sdílí své zájmy a zvyky.

Protože můj přístup k tomuto tématu byl takový, že učit se o mužích je zajímavé a vzrušující, muži se na oplátku cítili bezpečně a byli ochotni sdílet ještě více. Co mi sdělili, to mi pomohlo stát se vyrovnanější, informovanou a uvědomělou osobou. Rozmanitost a informace hrají v životě vždy pozitivní roli. To samozřejmě platí pro obě pohlaví. Muži se musejí učit být citliví a pečující vůči ženám jejich života. Pokud žena pocítí, že jí její muž rozumí a respektuje její pocity, bude schopná větší důvěry a uvolnění i v sexuální oblasti.

Zjistila jsem, že mnoho mužů má tendenci chovat se důvěrněji, emocionálněji a intimněji poté, co měli sex. Zdá se, že pro mnoho žen je pravdou opak. Ženy často chtějí mít pocit kvalitní komunikace, důvěry a intimity dříve, než jsou ochotné mít sex. Tento rozdíl může být zdrojem konfliktu a nedorozumění mezi oběma pohlavími. V této oblasti by proto mohlo pomoci najít nějakou střední cestu. Muž by měl vstoupit do komunikace a důvěrnosti určité úrovně před tím, než bude mít sex, žena by měla být ochotná mít sex dříve, než je její potřeba komunikace a intimity zcela naplněna, a to s vědomím, že více přijde poté, co proběhne sex. Vaše osobní zkušenost může být rozdílná, ale já bych vám navrhla, abyste se přestala za intimitou honit a nechala ji k sobě přijít. Téměř všichni lidé mají odpor k tomu, z čeho mají pocit manipulace.

Samozřejmě jsem zjistila, že muži se na zranitelnost, kterou sex přináší, těší. Oni to jen pojímají v jiném pořadí. Toto vědomí mi pomohlo vidět, jak jsou si muži a ženy podobní, namísto toho, abych se soustředila na drobné rozdílnosti a dovolila, aby tyto rozdílnosti zmenšily naši schopnost radovat se ze sebe navzájem.

Většina mých klientů měla pocit, že se mnou mohou snadno vyjít a dobře se se mnou povídá. Mohli vyprávět své „nevhodné“ vtipy, aniž by se ode mě dočkali blahosklonného nebo nesouhlasného pohledu či úšklebku. Smála jsem se s nimi, nikoliv jim. Respektovala jsem je jako dospělé osoby. Nikdy jsem nedovolila, aby se cítili trapně nebo zahanbeně kvůli svým sexuálním touhám nebo reakcím. Tím nechci říci, že jsem jim ve všem vyhověla. Spíše naopak. Udržovala jsem zdravé hranice a při jejich obraně jsem byla velmi asertivní. Ale dělala jsem to jako jim rovná, ne jako někdo, kdo se cítí druhému morálně nadřazený.

Není tajemstvím, že muži jsou vizuální tvorové. Já bych ale řekla, že stejně je na tom i většina žen. Ve skutečnosti studie prokázaly, že ženy reagují na vizuální stimuly stejným sexuálně nadšeným způsobem jako většina mužů. Když ale přijde na pornografii, muži a ženy se často rozcházejí. Jeho to může opravdu sexuálně naladit, zatímco ona to pociťuje jako urážlivé a útočící na její smysly. Chápu oba pohledy. Natočila jsem několik pornografických videí a opravdu jsem si to nesmírně užívala. A některé porno mi připadalo opravdu vzrušující. Ale stejně tak jsem se cítila dotčená většinou porna produkovaného muži a dokonce i některými reklamami na pivo!

Je možné využít pornografii ve vašem sexuálním životě způsobem, kdy on bude zdivočelý vášní a vy se nebudete jako žena cítit žádným způsobem kompromitovaná. Detailněji se tím budu zabývat v kapitole 15. Zde bych jen chtěla zmínit, že mužská kultura většinou zahrnuje chuť na porno v té či oné podobě, a já jsem se ji naučila se svými klienty sdílet a posílila tak své sexuální prožitky.

Většině mužů se také velmi líbí spodní prádlo. Setkala jsem se s jedním nebo dvěma muži, kteří dávali přednost nahému ženskému tělu a nejdříve mi svlékli všechno prádlo, které jsem měla na sobě, jen aby se co nejdříve dostali na kůži. Avšak většina mužů naprosto miluje podvazky, punčochy, tanga, push-up podprsenky, korzety a vysoké podpatky. Pár mužů mívá ohledně prádla specifické požadavky, takže jsem jako kurtizána musela mít opravdu velkou kolekci prádla, abych vyhověla různému vkusu. Ale fixace na spodní prádlo je trvalou součástí mužské kultury. Některým mužům se líbí, jak to vypadá, jiné vzrušuje kontakt s látkou.

Nebuďte uražená, pokud váš milenec preferuje spodní prádlo před vaší nahotou – byla by to jen ztráta energie a emocí. Mužské nadšení ze spodního prádla se ustavuje většinou daleko dříve, než měli první sex. Určitě se nevztahuje ke konkrétní sexuální partnerce. To, co každého z nás vzrušuje, se zakotvuje již v době, kdy vstupujeme do puberty. Je téměř nemožné to později v životě změnit.

Jako společnice jsem zjistila mnohé o mužském těle i mužské mysli. To hlavní je, že jsme všichni individua, a to platí i pokud jde o mužské tělo. Každý muž má svou unikátní sadu sexuálních reakcí, toho, co jej vzruší, stejně jako toho, co ho zaručeně zchladí. Zkušenost mě naučila, jak tyto individuální potřeby odhadnout, aniž bych potřebovala verbální ujištění. A také jsem vysledovala, které sexuální techniky mají největší úspěch u většiny mužů. Následně jsem shromáždila několik sexuálních tipů, které muže skoro vždycky potěší. V této knize se o ně s vámi podělím.

Již brzy objevíte, že většina mužů je schopna rozšířit svou kapacitu pro sexuální potěšení, pokud k tomu dostanou svolení a návod od osvícené a hravé ženy. Skvělý sex se neodehrává ve vakuu technik. Sex je záležitostí kontextu a jako takový je třeba jej vnímat jako součást osobnosti, životního stylu, hodnot, nadějí a snů lidí, o které se v konkrétním případě jedná. Poznat klíče k mužské kultuře je důležitým faktorem k formování intimity, komunikace a důvěry, a určitě to prospěje vašemu sexuálnímu životu. V následující kapitole se podíváme na populární mužskou fantazii – být sváděn!

Konec ukázky

Table of Contents

Titulní strana

Tiráž/Copyright

Úvod

Poděkování

1 Základní klíče k mužské kultuře