Ukázka elektronické knihy

Text copyright © 2014 Abby Hanlonová

Translation © 2016 Klára Míčková

Czech edition © 2016 Nakladatelství Slovart

Dorka Fantasmagorka

Z anglického originálu Dory Fantasmagory

(Dial Books, London 2014) přeložila Klára Míčková

Redigovala Jana Kunová

Korektury Adéla Lapáčková

Editorka Kateřina Eliášová

Vydalo Nakladatelství Slovart, s. r. o., v edici BRIO v roce 2016

Vydání první

Sazbu zhotovil Item, spol. s r. o., Bratislava

Tisk PATRIA I., spol. s r. o., Prievidza

ISBN 978-80-7529-040-3

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2020

KAPITOLA PRVNÍ

Mimino

Jmenuju se Dora, ale všichni mi říkají Rošťanda. Tohle je moje rodina. Já jsem ta nejmenší.

Moje ségra se jmenuje Viola a brácha Lukáš. Viola je z nás nejstarší. Ani jeden ze sourozenců si se mnou nikdy nechce hrát. Prý jsem mimino.

„Mami, Rošťanda nás otravuje!“

„Co dělá?“ křikne maminka.

Kdykoliv si s nimi chci hrát, vždycky mě odbydou: „NECH NÁS NA POKOJI, PROSÍM TĚ!“  A tak je to celé léto. Já se ale odbýt nenechám. Jenže mě nikdy nenapadá, co povídat, a tak se radši ptám. Na cokoliv, co mě zrovna napadne.

„Nemůžu se dočkat, až začne škola. Konečně nám dá Rošťanda pokoj!“ vzdychne Viola.

„Přesně!“ zabručí Lukáš.

„O škole nemluvte!“ Zakryju si uši. Přeju si, aby léto nikdy neskončilo. Nejradši jsem doma v noční košili a do školy se mi nechce převlíkat.

„Máš na sobě zimní noční košili,“ utrousí Viola.

„A navíc naruby,“ dodá Lukáš.

„A taky obráceně,“ doplní sestra.

„No a?“ opáčím.

„No a teď když už je ti šest, měla by ses přestat chovat jako mimino!“

„Proč mi pořád říkáte mimino?“ postěžuju si.

„Protože mluvíš sama se sebou,“ odvětí Viola.

„A máš záchvaty vzteku,“ přisadí si bratr.

„A hraješ si se strašidlama,“ řekne sestra.

Já že mluvím sama se sebou? Vůbec nechápu, co tím myslí. SAMA SE SEBOU zásadně nemluvím. Povídám si s kamarádkou Maruškou, kterou nikdo kromě mě nevidí.

Maruška si se mnou hraje vždycky. Podle ní jsem suprová.

V noci mi spí  pod postelí.

Přes den mě Maruška všude doprovází. Chce dělat to samé co já. Většinou mi to nevadí, ale někdy ji musím odhánět.

„Tak jo, Maruško, na co si chceš hrát?“ zeptám se.

Maruška ráda dělá třeba tohle:

Marušku mám nejradši, ale jinak žije v našem domě spousta strašidel. Máme tu Záchoďáka, co přijde, když sedíte moc dlouho na záchodě.

Pak je tu taky Kečupák. Ten zase dělá divné zvuky, když mačkáte láhev s kečupem.

A bydlí s námi ještě Prádelák, Šuplíkář, Luxák, Chodbovník, Pohovkář…  A všichni ostatní.

Table of Contents

Titulní strana

Tiráž

KAPITOLA PRVNÍ