Vzor citace: Beck, P., Grunerová, I., Pavelková, M. Zákon o pomoci v hmotné nouzi. Zákon o životním a existenčním minimu. Praktický komentář. Praha:

Wolters Kluwer, 2016, 336 s.

KATALOGIZACE V KNIZE – NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Beck, Petr

Zákon o pomoci v hmotné nouzi ; Zákon o životním a existenčním minimu : praktický komentář / Petr Beck, Ivana Grunerová, Miroslava Pavelková. – 1. vydání. – Praha :

Wolters Kluwer, 2016. – 336 stran

ISBN 978-80-7478-977-9 (vázáno)

364-646.2 * 364-262 * 351.83 * (437.3)

– pomoc v hmotné nouzi – Česko

– životní minimum – Česko

– existenční minimum – Česko

– zákony

– komentáře

364-1/-7 – Druhy sociální pomoci a služeb [18]

Právní stav publikace je k 1. 1. 2016

Wolters Kluwer, a. s., 2016

ISBN 978-80-7478-977-9 (váz.)

ISBN 978-80-7478-978-6 (e-pub)

ISBN 978-80-7478-979-3 (pdf)

ISBN 978-80-7478-980-9 (mobi)

SEZNAM ZKRATEK

ListinaUsnesení předsednictva České národní rady č. 2/1993 Sb., o vyhlášení Listiny základních práv a svobod jako součásti ústavního pořádku České republiky

Obč. zák.zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník

Spr. řádzákon č. 500/2004 Sb., o správním řízení (správní řád)

ÚstavaÚstavní zákon České národní rady č. 1/1993 Sb., Ústava České republiky

Vyhl. č. 389/2011 Sb.vyhláška č. 389/2011 Sb., o provedení některých ustanovení zákona o pomoci v hmotné nouzi

Vyhl. o technickýchvyhláška č. 268/2009 Sb., o technických

požadavcích na stavbypožadavcích na stavby, ve znění vyhlášky č. 20/2012 Sb.

Zák. o daních z příjmůzákon č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů

Zák. o důchodovém pojištěnízákon č. 155/1995 Sb., o důchodovém pojištění

Zák. o evidenci obyvatel a rodných číslechzákon č. 133/2000 Sb., o evidenci obyvatel a rodných číslech

Zák. o nemocenském pojištěnízákon č. 187/2006 Sb., o nemocenském pojištění

Zák. o obcíchzákon č. 128/2000 Sb., o obcích

Zák. o ochraně veřejného zdraví zákon č. 258/2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví

Zák. o pobytu cizincůzákon č. 326/1999 Sb., o pobytu cizinců

Zák. o pomoci v hmotné nouzizákon č. 111/2006 Sb., o pomoci v hmotné nouzi

Zák. o poskytování dávek osobám se zdravotním postižením zákon č. 329/2011 Sb., o poskytování dávek osobám se zdravotním postižením a o změně souvisejících zákonů

Zák. o sociálně-právní ochraně dětízákon č. 359/1999 Sb., o sociálně-právní ochraně dětí

Zák. o sociálních službáchzákon č. 108/2006 Sb., o sociálních službách

Zák. o státní sociální podpořezákon č. 117/1995 Sb., o státní sociální podpoře

Zák. o Úřadu práce ČRzákon č. 73/2011 Sb., o Úřadu práce České republiky a o změně souvisejících zákonů

Zák. o zaměstnanostizákon č. 435/2004 Sb., o zaměstnanosti

Zák. o životním a existenčním min.zákon č. 110/2006 Sb., o životním a existenčním minimu

Zák. prácezákon č. 262/2006 Sb., zákoník práce

SEZNAM PŘEDPISŮ CITOVANÝCH V KOMENTÁŘI

nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství

Evropská sociální charta (sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 14/2000 Sb. m. s.)

nařízení Evropského parlamentu a Rady EU č. 492/2011 Sb., o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie

směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států

ústavní zákon č. 1/1993 Sb., Ústava České republiky

usnesení předsednictva České národní rady č. 2/1993 Sb., o vyhlášení Listiny základních práv a svobod jako součásti ústavního pořádku České republiky

zákon č. 141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (trestní řád)

zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád

zákon č. 500/2004 Sb., správní řád

zákon č. 262/2006 Sb., zákoník práce

zákon č. 280/2009 Sb., daňový řád

zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník

zákon č. 54/1956 Sb., o nemocenském pojištění zaměstnanců

zákon č. 200/1990 Sb., o přestupcích

zákon č. 531/1990 Sb., o územních finančních orgánech

zákon č. 283/1991 Sb., o Policii České republiky

zákon č. 482/1991 Sb., o sociální potřebnosti

Zákon č. 551/1991 Sb., o Všeobecné zdravotní pojišťovně České republiky

zákon č. 582/1991 Sb., o organizaci a provádění sociálního zabezpečení

zákon č. 143/1992 Sb., o platu a odměně za pracovní pohotovost v rozpočtových a některých dalších organizacích a orgánech

zákon č. 166/1992 Sb., o Nejvyšším kontrolním úřadu

zákon č. 280/1992 Sb., o resortních, oborových, podnikových a dalších zdravotních pojišťovnách

zákon č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů

zákon č. 42/1994 Sb., o penzijním připojištění se státním příspěvkem a o změnách některých zákonů souvisejících s jeho zavedením

zákon č. 117/1995 Sb., o státní sociální podpoře

zákon č. 155/1995 Sb., o důchodovém pojištění

zákon č. 236/1995 Sb., o platu a dalších náležitostech spojených s výkonem funkce představitelů státní moci a některých státních orgánů a soudců a poslanců Evropského parlamentu

zákon č. 48/1997 Sb., o veřejném zdravotním pojištění a o změně a doplnění některých souvisejících zákonů

zákon č. 151/1997 Sb., o oceňování majetku

zákon č. 325/1999 Sb., o azylu a o změně zákona č. 283/1991 Sb., o Policii České republiky (zákon o azylu)

zákon č. 326/1999 Sb., o pobytu cizinců na území České republiky a o změně některých zákonů

zákon č. 359/1999 Sb., o sociálně-právní ochraně dětí

zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých zákonů

zákon č. 118/2000 Sb., o ochraně zaměstnanců při platební neschopnosti zaměstnavatele a o změně některých zákonů

zákon č. 121/2000 Sb., o právu autorském a o právech souvisejících s právem autorským

zákon č. 218/2000 Sb., o rozpočtových pravidlech a o změně některých zákonů (rozpočtová pravidla)

zákon č. 227/2000 Sb., o elektronickém podpisu a o změně některých dalších zákonů (zákon o elektronickém podpisu)

zákon č. 128/2000 Sb., o obcích (obecní zřízení)

zákon č. 129/2000 Sb., o krajích (krajské zřízení)

zákon č. 131/2000 Sb., o hlavním městě Praze

zákon č. 133/2000 Sb., o evidenci obyvatel a rodných číslech a o změně některých zákonů (zákon o evidenci obyvatel)

zákon č. 320/2001 Sb., o finanční kontrole ve veřejné správě a o změně některých zákonů (zákon o finanční kontrole)

zákon č. 361/2003 Sb., o služebním poměru příslušníků bezpečnostních sborů

zákon č. 435/2004 Sb., o zaměstnanosti

zákon č. 561/2004 Sb., o předškolním, základním, středním, vyšším odborném a jiném vzdělání

zákon č. 357/2005 Sb., o ocenění účastníků národního boje za vznik a osvobození a některých pozůstalých po nich, o zvláštním příspěvku k důchodu některým osobám, o jednorázové peněžní částce některým účastníkům národního boje za osvobození v letech 1939 až 1945 a o změně některých zákonů

zákon č. 108/2006 Sb., o sociálních službách

zákon č. 110/2006 Sb., o životním a existenčním minimu

zákon č. 111/2006 Sb., o pomoci v hmotné nouzi

zákon č. 115/2006 Sb., o registrovaném partnerství a o změně některých souvisejících zákonů

zákon č. 183/2006 Sb., o územním plánování a stavebním řádu (stavební zákon)

zákon č. 187/2006 Sb., o nemocenském pojištění

zákon č. 300/2008 Sb., o elektronických úkonech a autorizované konverzi dokumentů

zákon č. 73/2011 Sb., o Úřadu práce České republiky a o změně souvisejících zákonů

zákon č. 329/2011 Sb., o poskytování dávek osobám se zdravotním postižením a o změně souvisejících zákonů

zákon č. 255/2012 Sb., o kontrole (kontrolní řád)

zákon č. 104/2013 Sb., o mezinárodní justiční spolupráci ve věcech trestních

nařízení vlády č. 453/2013 Sb., o stanovení podrobností a postupu pro zjištění srovnatelného nájemného obvyklého v daném místě

vyhláška č. 19/1991 Sb., o pracovním uplatnění a hmotném zabezpečení pracovníků v hornictví dlouhodobě nezpůsobilých k dosavadní práci

vyhláška č. 48/2005 Sb., o základním vzdělávání a některých náležitostech plnění povinné školní docházky

vyhláška č. 505/2006 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona o sociálních službách

vyhláška č. 268/2009 Sb., o technických požadavcích na stavby

vyhláška č. 389/2011 Sb., o provedení některých ustanovení zákona o pomoci v hmotné nouzi

vyhláška č. 332/2013 Sb., o vzoru Standardizovaného záznamu sociálního pracovníka

ÚVOD

Komentář, který máte právě před sebou, se pokusí vás provést výkladem zákona o pomoci v hmotné nouzi, k němu náležející vyhlášky a zákona o životním a existenčním minimu. Důvodů, které vás přivedly k tomu, že se chystáte s tímto komentářem seznámit, může být opravdu mnoho. Můžete být osobou ohroženou stavem hmotné nouze, osobou v hmotné nouzi se již nacházející, studentem, zaměstnancem zabývajícím se uvedenou problematikou, právníkem atd. Vypořádat se s tím, že komentář může být opravdu předmětem zájmu rozličných skupin obyvatel a výklad tomuto přizpůsobit, nebylo jednoduché. Doufáme, že cíl, který jsme si stanovili, a to, aby komentář byl srozumitelný pro každého, kdo má zájem se s ním seznámit, se nám podařil.

Zákon o pomoci v hmotné nouzi a taktéž zákon o životním a existenčním minimu nabyly účinnosti dne 1. 1. 2007. Od té doby prošel především zákon o pomoci v hmotné nouzi mnohými novelizacemi, a to především z důvodu, že se jedná o tzv. poslední záchrannou sociální síť, kdy dávky pomoci v hmotné nouzi, aby mohly plnit svůj účel, musí reagovat na v průběhu času se měnící potřeby jednotlivých osob i celé společnosti. Proto je u dávek pomoci v hmotné nouzi opravdu na místě konstatovat, že se jedná se o nepojistný dávkový systém a to o nepojistný systém, který není neměnný. Přesněji řečeno, je velmi proměnlivý.

Komentář vás provede výkladem všech jednotlivých ustanovení uvedených zákonů, provede vás tedy nejen částí zabývající se jednotlivými podmínkami nároků na opakující se i jednorázové dávky pomoci v hmotné nouzi, tzv. hmotou, ale taktéž vás provede částí zabývající se řízením o těchto dávkách. Není vynechána ani část týkající se sociální práce.

Vzhledem k tomu, že od účinnosti uvedených zákonů uplynulo již 8 let, mohli jsme při jejich výkladu vycházet ze zkušeností, které jsme za ta léta posbírali, z problémů, které jeho výkladem vznikaly a taktéž ze soudních rozhodnutí, k problematice se vztahujících. Snahou bylo vytvořit manuál použitelný v praxi, nikoliv jen teoretické dílo.

Zákon o pomoci v hmotné nouzi je určitým unikátem v České republice, a to s ohledem na množství správního uvážení, které je třeba při výkladu tohoto zákona ze strany správního orgánu používat. Toto ani žádné další vydání však nemůže dát odpovědi na všechny otázky, které se při aplikaci těchto zákonů

vyskytly či jednou vyskytnout, protože praxe s sebou přináší vždy něco nového. Přestože nelze postihnout všechny situace, které život nastolí a které vyžadují pomoc osobám prostřednictvím dávek pomoci v hmotné nouzi, popř. sociálního poradenství, věříme, že jsme se s touto problematikou snad úspěšně vypořádali, a že se nám alespoň trochu podařilo dosáhnout vytýčeného cíle.

Kolektiv autorů

PROFIL AUTORŮ

Bc. Miroslava Pavelková

Od svého prvního zaměstnání se pohybuje v oblasti nepojistných sociálních dávkových systémů. Nejprve na Městském úřadě v Chodově, odboru sociálních věcí a zdravotnictví, kdy na pozici prvoinstančního správního orgánu rozhodovala o dávkách sociální potřebnosti. S účinností zákona o pomoci v hmotné nouzi ode dne 1. 1. 2007 se na tomto úřadě stalo hlavní náplní její činnosti rozhodování o dávkách pomoci v hmotné nouzi. Poté několik let pracovala na Krajském úřadu Karlovarského kraje, odboru sociálních věcí, na pozici odvolacího správního orgánu, kdy náplní její práce byly nepojistné sociální dávkové systémy, především opět dávky pomoci v hmotné nouzi, včetně metodického vedení. Od roku 2012 pracuje na pozici odvolacího správního orgánu ve všech nepojistných sociálních dávkových systémech na Ministerstvu práce a sociálních věcí.

Ing. Ivana Grunerová

V oblasti nepojistných dávkových systémů se pohybuje již řadu let. Nejprve jako referent dávek sociální potřebnosti na odboru sociálních věcí Úřadu městského obvodu Moravská Ostrava a Přívoz a po té Slezská Ostrava. Dále působila jako referent a metodik sociálního odboru Krajského úřadu Moravskoslezského kraje. V rámci sociální reformy přešla na Ministerstvo práce a sociálních věcí. V současné době je ve funkci vedoucí oddělení odvolání a správní agendy pro Moravskoslezský kraj, které řeší odvolací řízení proti rozhodnutím krajské pobočky Úřadu práce ve všech systémech nepojistných dávek, vč. dávek pomoci v hmotné nouzi. Se zákonem o pomoci v hmotné nouzi pracuje od jeho účinnosti a tuto oblast také dlouhodobě lektoruje.

Mgr. Petr Beck

Systému pomoci v hmotné nouzi a souvisejícím předpisům se autor věnuje v rámci svého působení na Ministerstvu práce a sociálních věcí již od roku 2007, ve kterém tyto předpisy vznikly. Byl rovněž jedním z odborníků, kteří se podíleli na přípravách všech změn, které v této oblasti proběhly, a zároveň spolupracoval na výkladu těchto změn. Autor rovněž publikoval v řadě odborných časopisů, je spoluautorem knihy vydané k tomuto tématu a také je předním lektorem v této oblasti.

Zákon

č. 111/2006 Sb.

ze dne 14. března 2006

o pomoci v hmotné nouzi

Změna: 165/2006 Sb., 379/2007 Sb., 261/2007 Sb., 239/2008 Sb.,

259/2008 Sb., 585/2006 Sb., 261/2007 Sb. (část), 382/2008 Sb.,

479/2008 Sb. (část), 41/2009 Sb., : 479/2008 Sb., 206/2009 Sb.,

306/2008 Sb., 382/2008 Sb. (část), 479/2008 Sb. (část), 141/2010 Sb., 227/2009 Sb., 347/2010 Sb., 427/2010 Sb., 73/2011 Sb., 329/2011 Sb., 364/2011 Sb., 366/2011 Sb., 375/2011 Sb., 399/2012 Sb., 306/2013 Sb., 303/2013 Sb., 344/2013 Sb., 64/2014 Sb., 252/2014 Sb. (část), 252/2014 Sb., 254/2014 Sb., 205/2015 Sb.

Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky:

ČÁST PRVNÍ

ÚVODNÍ USTANOVENÍ

§ 1 Předmět úpravy

(1) Tento zákon upravuje poskytování pomoci k zajištění základních životních podmínek1) fyzickým osobám (dále jen „osoba“), které se nacházejí v hmotné nouzi, prostřednictvím dávek pomoci v hmotné nouzi (dále jen „dávka“).

(2) Každý má nárok na základní sociální poradenství vedoucí k řešení hmotné nouze nebo jejímu předcházení.

1)Čl. 30 odst. 2 Listiny základních práv a svobod.

I. Základní informace k zákonu o pomoci v hmotné nouzi

1. Zákon o pomoci v hmotné nouzi naplňuje článek 30 odst. 2 Listiny, v němž je zaručeno každému, kdo se nachází v hmotné nouzi, právo na zajištění pomoci nezbytné pro zabezpečení základních životních podmínek. Tohoto práva je možno se domáhat pouze v mezích zákonů, které toto ustanovení v České republice provádějí (čl. 41 odst. 1 Listiny). Těmito zákony jsou právě zákon o pomoci v hmotné nouzi a k němu podpůrný zákon o životním a existenčním min. Formulace základního práva zakotveného v čl. 30 odst. 2 Listiny není omezena jen na občany České republiky.

2. Zabezpečení základních životních podmínek je prováděno prostřednictvím dávek pomoci v hmotné nouzi. Tyto dávky jsou nepojistného charakteru a jejich poskytování se řídí principem subsidiarity. Před přiznáním dávky je osoba (společně posuzované osoby), která se nachází v obtížné sociální situaci, nejdříve povinna vyčerpat všechny možnosti ke zlepšení své situace. Zákon o pomoci v hmotné nouzi nabyl účinnosti dnem 1. 1. 2007 a nahradil zák. č. 482/1991 Sb., o sociální potřebnosti, ve znění pozdějších předpisů. V důvodové zprávě k návrhu zákona o pomoci v hmotné nouzi je mimo jiné uvedeno, že mezi nedostatky zák. č. 482/1991 Sb., o sociální potřebnosti, ve znění pozdějších předpisů, je možné jmenovat neexistenci jednotného softwarového a hardwarového vybavení, nedostatečnou a roztříštěnou úpravu řízení o dávkách sociální péče, včetně problémů s ochranou osobních údajů. Zákon o pomoci v hmotné nouzi je jedním z opatření, kterými Česká republika bojuje proti sociálnímu vyloučení. Vychází z principu, že každá osoba, která pracuje, se musí mít lépe než ta, která nepracuje, popřípadě se práci vyhýbá.

3. V rámci právního pořádku České republiky je zákon o pomoci v hmotné nouzi považován za speciální hmotně právní předpis z oblasti práva veřejného. Při aplikaci tohoto zákona je nutné se řídit dvěma základními pravidly, a to: státní moc lze vykonávat jen v případech, mezích a způsoby, které stanoví zákon (článek 2 odst. 3 Ústavy a článek 2 odst. 2 Listiny) a každý může činit, co není zákonem zakázáno, a nikdo nesmí být nucen činit, co zákon neukládá (článek 2 odst. 4 Ústavy a článek 2 odst. 3 Listiny).

II. Předmět úpravy zákona o pomoci v hmotné nouzi

4. Zákon o pomoci v hmotné nouzi upravuje poskytování pomoci k zajištění základních životních podmínek fyzickým osobám, které se nacházejí v hmotné nouzi, prostřednictvím dávek pomoci v hmotné nouzi. Vymezuje celkem 8 situací, které charakterizují osobu (společně posuzovanou osobu) nacházející se ve stavu hmotné nouze. Dále má každá osoba nárok na základní sociální poradenství. Nedílnou součástí pomoci v hmotné nouzi je sociální práce s klienty (srov. § 63 až 65a).

III. Základní životní podmínky

5. Základními životními podmínkami se rozumí potřeby biologické, psychické a sociální. Mezi biologické potřeby patří především zajištění odpovídající výživy, dodržování určitého denního režimu umožňujícího vedle aktivit i potřebný odpočinek a spánek, vhodného bydlení a v neposlední řadě i oblečení chránícího před nepříznivými vlivy okolí. Mezi psychické a sociální potřeby patří především zajištění soběstačnosti a ekonomické jistoty, zdraví (zdraví je podle Světové zdravotnické organizace považováno za stav biopsychosociální pohody), bezpečí, jistoty a lásky, uspokojení duchovní potřeby a učení. K tomu je nezbytné i zabezpečení sociální komunikace, a to nejen v úzké sociální skupině, k níž patří především rodina, ale i v širším sociálním okolí. Jde i o uspokojení estetických a kulturních zájmů a zálib.

IV. Sociální poradenství

6. Právo na poskytnutí pomoci automaticky nezakládá nárok na pomoc v hmotné nouzi v podobě peněžité dávky či jiného věcného plnění. Každý však má nárok na základní sociální poradenství. Základní sociální poradenství podle zákona o pomoci v hmotné nouzi zabezpečují Úřad práce České republiky – krajské pobočky a pobočka pro hlavní město Prahu, Ministerstvo práce a sociálních věcí, pověřené obecní úřady, obecní úřady obcí s rozšířenou působností a újezdní úřady (§ 6 a 7).

7. Vymezení základního sociálního poradenství je upraveno v § 37 odst. 2 zák. o sociálních službách. Za základní sociální poradenství je pro účely pomoci v hmotné nouzi považováno poskytnutí potřebných informací přispívajících k řešení nepříznivé sociální situace osob, která je charakterizována nedostatkem peněžních i věcných prostředků k uspokojování základních životních potřeb. Každé osobě, která se obrátí o pomoc, musí být poskytnuty potřebné informace o možnostech prevence vzniku situace hmotné nouze a o možnostech jejího řešení [srov. § 61 odst. 1 písm. b), § 64 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. b)]. Mezi základní sociální poradenství taktéž náleží i předání příslušných tiskopisů žádostí o dávky pomoci v hmotné nouzi s vysvětlením jejich vyplnění a sdělení požadavku na doložení potřebných dalších dokladů důležitých k posouzení stavu hmotné nouze osoby (§ 72).

§ 2 Hmotná nouze

(1) Pro účely posuzování stavu hmotné nouze se příjmy a sociální a majetkové poměry osoby, která žádá o dávku, posuzují společně s příjmy a sociálními a majetkovými poměry dalších osob. Okruh těchto společně posuzovaných osob se posuzuje podle zákona o životním a existenčním minimu2), pokud tento zákon nestanoví jinak.

(2) Osoba se nachází v hmotné nouzi, není-li dále stanoveno jinak, jestliže její příjem a příjem společně posuzovaných osob

a) po odečtení přiměřených nákladů na bydlení (§ 9 odst. 2) nedosahuje částky živobytí (§ 24), nebo

b) dosahuje sám nebo spolu s příspěvkem na živobytí podle § 4 odst. 1 písm. a) částek živobytí, ale nepostačuje k zabezpečení odůvodněných nákladů na bydlení (§ 34) a služeb s bydlením bezprostředně spojených (dále jen „odůvodněné náklady na bydlení“),

přičemž si nemůže tento příjem zvýšit vzhledem ke svému věku, zdravotnímu stavu nebo z jiných vážných důvodů vlastním přičiněním a zabezpečení jejích základních životních podmínek je tak vážně ohroženo.

(3) Osoba se považuje za osobu v hmotné nouzi též, jestliže nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 2, avšak s přihlédnutím k jejím příjmům, celkovým sociálním a majetkovým poměrům jí hrozí vážná újma na zdraví.

(4) Za osobu v hmotné nouzi může orgán pomoci v hmotné nouzi považovat též osobu, kterou postihne vážná mimořádná událost a její celkové sociální a majetkové poměry jsou takové, že jí neumožňují překonat nepříznivou situaci vlastními silami; vážnou mimořádnou událostí se rozumí zejména živelní pohroma (například povodeň, vichřice a vyšší stupně větrné pohromy, zemětřesení), požár nebo jiná destruktivní událost, ekologická nebo průmyslová havárie.

(5) Za osobu v hmotné nouzi může orgán pomoci v hmotné nouzi považovat též osobu, která nemá vzhledem k příjmům a celkovým sociálním a majetkovým poměrům dostatečné prostředky

a) k úhradě nezbytného jednorázového výdaje, spojeného zejména se zaplacením správního poplatku při prokázané ztrátě osobních dokladů, při vydání duplikátu rodného listu nebo dokladů potřebných k přijetí do zaměstnání, s úhradou jízdného v případě ztráty peněžních prostředků, a v případě nezbytné potřeby s úhradou noclehu, nebo

b) na úhradu nákladů spojených s pořízením nebo opravou nezbytných základních předmětů dlouhodobé potřeby, nebo

c) na úhradu odůvodněných nákladů souvisejících se vzděláním nebo zájmovou činností nezaopatřeného dítěte a na zajištění nezbytných činností souvisejících se sociálně-právní ochranou dětí59).

(6) Za osobu v hmotné nouzi může orgán pomoci v hmotné nouzi považovat též osobu, která v daném čase, s ohledem na neuspokojivé sociální zázemí a nedostatek finančních prostředků nemůže úspěšně řešit svoji situaci a je ohrožena sociálním vyloučením, jestliže zejména

a) je propuštěna z výkonu zabezpečovací detence, z výkonu vazby nebo z výkonu trestu odnětí svobody, nebo

b) je po ukončení léčby chorobných závislostí propuštěna ze zdravotnického zařízení poskytovatele zdravotních služeb, psychiatrické léčebny nebo léčebného zařízení pro chorobné závislosti, nebo

c) je propuštěna ze školského zařízení pro výkon ústavní či ochranné výchovy nebo z pěstounské péče po dosažení zletilosti, respektive v 19 letech, nebo

d) nemá uspokojivě naplněny životně důležité potřeby vzhledem k tomu, že je osobou bez přístřeší, nebo

e) je osobou, jejíž práva a zájmy jsou ohroženy trestnou činností jiné osoby.

2)Zákon č. 110/2006 Sb., o životním a existenčním minimu.

59)§ 1 zákona č. 359/1999 Sb.

I.  Pojem hmotná nouze

1. Pojem hmotná nouze byl poprvé v právním pořádku České republiky použit v článku 30 odst. 2 Listiny. Zákon o pomoci v hmotné nouzi ani jiný právní předpis pojem hmotná nouze výslovně nedefinuje. Při zachování smyslu a účelu zákona o pomoci v hmotné nouzi je pojem hmotná nouze možné charakterizovat jako specifickou sociální situaci osoby (společně posuzovaných osob), která se vyznačuje nedostatkem finančních prostředků a ostatních předmětů, popř. služeb, potřebných k uspokojování základních životních potřeb.

II. Základní informace k okruhu společně posuzovaných osob, příjmům a sociálním a majetkovým poměrům

2. Pro účely posuzování stavu hmotné nouze může být osoba posuzována buď samostatně, nebo společně s jinými osobami, v tzv. okruhu společně posuzovaných osob. Okruh společně posuzovaných osob se posuzuje podle § 4 zák. o životním a existenčním min., nestanoví-li zák. o pomoci v hmotné nouzi jinak (srov. § 8 a § 36 odst. 2). Zákon o pomoci v hmotné nouzi lze považovat vůči zákonu o životním a existenčním min. za zákon speciální, proto ustanovení uvedená v tomto zákoně mají aplikační přednost před ustanoveními uvedenými v zákoně o životním a existenčním min.

3. Stanovení okruhu společně posuzovaných osob je jednou z prvních skutečností, kterou je orgán pomoci v hmotné nouzi povinen vyhodnotit při posuzování nároku na dávku a její výši. Ke změně v okruhu společně posuzovaných osob může dojít i v průběhu poskytování opakující se dávky. Dojde-li k této změně, orgán pomoci v hmotné nouzi přehodnotí nárok na dávku a její výši. V praxi nastávají situace, kdy se orgán pomoci v hmotné nouzi nedozví včas o změně okruhu společně posuzovaných osob a nadále vyplácí opakující se dávky bez zohlednění této změny. Po jejím zjištění následně posoudí nově (zpětně) nárok na dávku a její výši (srov. § 44 odst. 5, 7, § 45, 49 a 51).

Příklady:

a) V rámci poskytování příspěvku na živobytí jsou společně posuzovány

3 osoby, a to matka, otec a jejich zletilé zaopatřené dítě, které s rodiči užívá byt. Toto dítě se dne 20. 4. 2015 odstěhuje ze společné domácnosti. Odstěhováním dojde ke změně v okruhu společně posuzovaných osob, kdy za osoby společně posuzované budou ode dne 1. 5. 2015 posuzováni pouze matka a otec. Pokud se orgán pomoci v hmotné nouzi o uvedené změně dozvěděl až po vyplacení příspěvku na živobytí náležejícího za květen 2015 (např. v červenci 2015), byl příspěvek na živobytí za květen 2015 a červen 2015 vyplácen v nesprávné výši. Orgán pomoci v hmotné nouzi za uvedené období zpětně k měsíci květnu 2015 přehodnotí nárok na příspěvek na živobytí a jeho výši.

b) V rámci poskytování příspěvku na živobytí a doplatku na bydlení jsou společně posuzovanými osobami manželé. Dne 4. 4. 2015 se jim narodí dítě. Ode dne 1. 5. 2015 tvoří okruh společně posuzovaných osob manželé a jejich dítě.

4. Vzhledem ke skutečnosti, že pomoc v hmotné nouzi je považována za tzv. poslední záchrannou sociální síť, je nutné před poskytnutím této pomoci ze strany státu, aby osoby učinily veškeré dostupné zákonné kroky k vyřešení situace hmotné nouze vlastními silami, a to v rozsahu, který lze po osobě spravedlivě žádat. Při posuzování stavu hmotné nouze nejsou tedy ze strany orgánu pomoci v hmotné nouzi zohledňovány pouze příjmy, ale též sociální a majetkové poměry osob, s akcentací na pomoc rodiny, osob blízkých, při překonávání či prevenci stavu hmotné nouze (srov. § 11, § 13 až 15, § 26 až 28). Při zohledňování příjmů se neposuzují pouze příjmy stávající, ale též možné příjmy budoucí (srov. § 22).

III. Základní informace k příspěvku na živobytí a doplatku na bydlení

5. Příspěvek na živobytí a doplatek na bydlení jsou základními prostředky k zajištění potřeb osob, které se nacházejí v hmotné nouzi. Příspěvek na živobytí pokrývá potřeby osoby (společně posuzovaných osob) na úrovni zabezpečující její základní životní podmínky a řeší situaci, kdy osobě (společně posuzovaným osobám) po odečtení přiměřených nákladů na bydlení (§ 9 odst. 2) nezbývá na její živobytí. Doplatek na bydlení pokrývá potřeby osoby (společně posuzovaných osob) spojené s náklady s užíváním bydlení a řeší situaci, kdy osoba (společně posuzované osoby) sice má prostředky na svoje živobytí, ale nemá prostředky na zabezpečení nákladů na bydlení. U obou dávek se jedná o dávky obligatorní (nárokové), tedy takové, na něž vzniká nárok splněním podmínek stanovených zákonem. Pouze v některých případech, kdy je doplatek na bydlení nárokován na jiný než obytný prostor, ubytovací zařízení nebo část bytu, tzn. v případech hodných zvláštního zřetele, se jedná o dávku fakultativní (nenárokovou), blíže je uvedeno v § 33.

6. Pro určení stavu hmotné nouze, a tedy pro nárok na příspěvek na živobytí a doplatek na bydlení, se mimo jiné zohledňuje, zda si osoby nemohou vzhledem ke svému věku, zdravotnímu stavu nebo z jiných vážných důvodů zvýšit příjem vlastním přičiněním a jejich základní životní podmínky jsou tak vážně ohroženy. Zákon o pomoci v hmotné nouzi výslovně neuvádí, do jaké míry se k uvedeným okolnostem při posuzování stavu hmotné nouze přihlíží. Uvedené je připomenutím, že existují vážné důvody, kdy lze konstatovat, že si osoba nemůže zvýšit příjem vlastním přičiněním. Jedná se např. o nemožnost uplatnění vyživovací povinnosti, neboť není určeno otcovství k dítěti, nemožnost požadovat prodej osobního majetku, a to z objektivních důvodů apod. Jedná se

o institut správního uvážení, který je v zákoně o pomoci v hmotné nouzi hojně zastoupen.

IV. Správní uvážení

7. Při řízení o dávkách pomoci v hmotné nouzi se často využívá tzv. správní uvážení (diskreční pravomoc). Podstatou správního uvážení je možnost orgánů veřejné správy, při řízení o dávkách pomoci v hmotné nouzi konkrétně orgánu pomoci v hmotné nouzi, po zvážení všech možných okolností zvolit jedno z možných řešení, které jim konkrétní právní norma nabízí. Nejčastěji správní orgán řeší použitím institutu správního uvážení otázku, zda nebo otázku, jak v konkrétní situaci postupovat. Správní uvážení samozřejmě neznamená libovůli správních orgánů v rozhodování a nemůže vést k nepodloženým rozhodnutím. Každé správní uvážení probíhá v přesně vyznačených mezích, stanovených příslušnou správní právní normou, minimálně podle základních zásad řízení, jimiž je ovládáno rozhodování správních orgánů, a to podle zásady legality (zákonnosti), legitimního očekávání (předvídatelnosti), materiální pravdy (vázanosti správy zákonem).

8. Při použití správního uvážení je orgán pomoci v hmotné nouzi povinen sledovat pouze předepsaný účel, vycházet jen z relevantních skutečností a zachovávat objektivitu a nestrannost. Dodržovat je třeba princip rovnosti, proporcionality, rozhodování v rozumné době a posuzování každé zvláštní okolnosti v souladu s obecnými zásadami fungování veřejné správy. Jinými slovy se dá říci, že za správní uvážení se považuje takový postup, kdy orgán pomoci v hmotné nouzi po zjištění skutkového a právního stavu má možnost volby mezi několika variantami svého postupu, přičemž všechny tyto varianty jsou legální; jde o zákonem dovolené samostatné uvažování orgánu pomoci v hmotné nouzi při rozhodování konkrétního případu. Při rozhodování o skutkově shodných či podobných případech nesmějí vznikat nedůvodné rozdíly. Předmětem přezkumu rozhodnutí správních orgánů je zákonnost, resp. nezákonnost, která může spočívat také v překročení zákonných mezí správního uvážení nebo jeho zneužití. Od správního uvážení je třeba odlišovat institut neurčitých pojmů (např. veřejný zájem, případ hodný zvláštního zřetele). Neurčitým pojmem je výraz používaný normou správního práva, který tato norma blíže nevysvětluje a není ani vymezen v žádné jiné právní normě. Neurčité pojmy se často vyskytují v právních normách, které zároveň vedou i k užití správního uvážení a dochází tak k vzájemné kombinaci těchto institutů.

V.  Dávka mimořádné okamžité pomoci

9. K zajištění základních životních potřeb je možné z důvodů stanovených zákonem o pomoci v hmotné nouzi přiznat, v případě mimořádných okolností, jednorázovou dávku. Mimořádná okamžitá pomoc je svojí povahou dávkou fakultativní (toto konstatování není jednoznačné u dávky mimořádné okamžité pomoci přiznávané z důvodu hrozby vážné újmy na zdraví), závislou na správním uvážení orgánu pomoci v hmotné nouzi. Nárok na dávku mimořádné okamžité pomoci vzniká až samotným rozhodnutím o jejím přiznání. Jednorázová dávka může být přiznána bez ohledu na skutečnost, zda osoba (společně posuzované osoby) splňují podmínky pro nárok na opakující se dávky pomoci v hmotné nouzi či nikoli (výjimka je pouze u mimořádné okamžité pomoci z důvodu hrozby vážné újmy na zdraví). Většina situací u jednorázové dávky je uvedena demonstrativně a je na správním uvážení orgánu pomoci v hmotné nouzi, zda jednorázovou dávku přizná či nikoli. Důvodová zpráva k návrhu zákona o pomoci v hmotné nouzi k dávce mimořádná okamžitá pomoc a podmínkám jejího poskytování uvádí, že mimořádná okamžitá pomoc je dávkou, u které není stanovena pevná hranice příjmu; přesto s ohledem na skutečnost, že jde o dávku poskytovanou podle zákona o pomoci v hmotné nouzi, musí jít o osobu, která nemá dostatečné finanční prostředky ani majetek takový, aby mohla nepříznivou situaci řešit vlastními silami. Další informace k dávce mimořádné okamžité pomoci jsou uvedeny v komentáři k § 4.

VI. Dávka mimořádné okamžité pomoci z důvodu hrozby vážné újmy na zdraví

10. Dávka mimořádné okamžité pomoci z důvodu hrozby vážné újmy na zdraví může být přiznána pouze v případech, kdy osoba v měsíci, kdy o tuto dávku písemně požádala, nesplňuje podmínky nároku pro uznání stavu hmotné nouze pro opakující se dávky. Pokud je z okolnostní zcela zřejmé, že osoba nesplňuje podmínky nároku na opakující se dávky, není nutné trvat na podání žádosti a vyhodnocení nároku na příspěvek na živobytí a doplatek na bydlení. O dávku z důvodu hrozby vážné újmy na zdraví může samozřejmě požádat i osoba, která je pro účely zákona o pomoci v hmotné nouzi považována za osobu samostatně výdělečně činnou. U osoby, která je považována za osobu samostatně výdělečně činnou, však musí být zohledněna minimálně tzv. fikce příjmu upravená v § 8 odst. 2 a 3 zák. o životním a existenčním min. (ASPI ID: JUD207981CZ). Žadatel o tuto dávku je posuzován samostatně (§ 36 odst. 2). Výše dávky je řešena v § 37 písm. a), výplata je upravena v § 43 odst. 3 a odst. 5 písm. b).

11. Zavedením dávky z důvodu hrozby vážné újmy na zdraví do systému pomoci v hmotné nouzi bylo především myšleno na osoby z třetích zemí, které se na území České republiky mohou dostat do obtížné sociální situace (např. zavlečené ženy za účelem prostituce). Od účinnosti zákona o pomoci v hmotné nouzi ode dne 1. 1. 2007 praxe ukázala, že dávku z důvodu hrozby vážné újmy na zdraví lze poskytovat i v dalších různých situacích (např. v situaci narození dítěte, kdy ke změně v okruhu společně posuzovaných osob dochází až od následujícího měsíce). Dávka z důvodu hrozby vážné újmy na zdraví se však nepřiznává na léky a zdravotní péči (ASPI ID: JUD250108CZ).

Konec ukázky

Table of Contents

Titulní strana

Citace

SEZNAM ZKRATEK

SEZNAM PŘEDPISŮ CITOVANÝCH V KOMENTÁŘI

ÚVOD

PROFIL AUTORŮ

Zákon o pomoci v hmotné nouzi

ČÁST PRVNÍ ÚVODNÍ USTANOVENÍ

§ 1 Předmět úpravy

§ 2 Hmotná nouze

ČÁST DRUHÁ YVMEZENÍ NĚKTERÝCH POJMŮ

ČÁST TŘETÍ DÁVKY

Hlava I Příspěvek na živobytí

Hlava II Doplatek na bydlení

ČÁST ČTVRTÁ SPOLEČNÁ USTANOVENÍ O DÁVKÁCH

ČÁST PÁTÁ ORGANIZACE A ŘÍZENÍ

Hlava I Organizace

Hlava II Povinnosti a oprávnění orgánů pomoci v hm

Hlava III Řízení

ČÁST ŠESTÁ ZMOCŇOVACÍ A PŘECHODNÁ USTANOVENÍ

ČÁST SEDMÁ ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Vyhláška o provedení některých ustanovení zákona

Zákon o životním a existenčním minimu