Přeložila:

ZUZANA ĽALÍKOVÁ

Mia Sheridan: Stingerův pád

Vydání první

Copyright © 2013 by Mia Sheridan

This work was negotiated by Bookcase Literary Agency on behalf

of Rebecca Friedman Literary Agency

All rights reserved

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2016 jako svou 2006. publikaci

Přeloženo z anglického originálu Stinger

Český překlad © 2016 Zuzana Ľalíková

Odpovědná redaktorka Renata Heitelová

Korektorka Marie Kejvalová

Fotografie na obálce: Shutterstock

Design obálky: Mia Sheridan

Přebal a vazba © 2016 Ricardo a Baronet

Sazba a grafická úprava Ricardo, Sázavská 19, Praha 2

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-0344-4 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-0345-1 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2016

Mia Sheridan

Stingerův pád

(ukázka)

Tuto knihu věnuji své dceři Lile Anne.

Vždy naslouchej svému srdci, občas poruš pravidla a hlavně nezapomeň, že tě milujeme. Život umí být pěkně bláznivý, zlato, přesně jak má být.

PODĚKOVÁNÍ

Především a z celého srdce znovu děkuji odpovědným redaktorkám Angele Smithové a Larisse Kahleové. Tentokrát jsem měla také obrovské štěstí na úžasnou skupinu beta čtenářek, které byly nejen tvrdé, ale také pozorné a zaujaté příběhem Grace a Carsona a které mi daly mnoho neocenitelných rad. Eleno Exckmeyerová, Karleigh Lewis-Brewsterová, Kim Parrová, Nikki Larazová a Stacey Priceová – mám vás moc ráda a děkuju!

Děkuju i své rodině za to, že se mnou tu náročnou dobu zvládla, a také svému trpělivému manželovi. Mám takové štěstí, že tě mám.

Štír

Štír je jediné znamení, které symbolizují tři různá stvoření. Každé z nich představuje jiné stadium štírovy přeměny. První je samotný štír, který symbolizuje syrovou energii znamení. Štír bodne jenom při obraně, v reakci na určitý podnět a často také proto, že je to sobecký tvor, jenž si vůbec není vědom vlastní síly a toho, čeho je schopen. Jak se štír učí ovládat svou sílu a držet svoje instinkty na uzdě, stává se orlem. Orel, přestože je i on krutý, má mnohem větší perspektivu; létá vysoko nad zemí a svou moc využívá s rozvahou a promyšleně. Nakonec se orel stane holubicí. Holubice je klidný pták, známý jako nositel míru, hoden následování. Orel se stane holubicí, jen pokud dostane to, po čem na celém světě nejvíc touží. Štír dokáže jako jediný proměnit jed sobectví ve všemocnou lásku.

Štír

1. kapitola

Las Vegas, Nevada

Grace

Když jsem vešla do luxusního hotelu a kasina Bellagio, po letu unavená a neupravená, uviděla jsem dvě cedule, které ukazovaly hostům cestu na dvě konference, jež se tu ten víkend konaly. Jedné z nich jsem se měla zúčastnit – Konference Mezinárodní asociace studentů právnických škol. Tou druhou byl Veletrh filmů pro dospělé. Těkala jsem očima mezi oběma cedulemi a mračila se. No, to bylo… zajímavé. Tohle najdeš asi jenom ve Vegas, pomyslela jsem si. Studenti práva, pornohvězdy, vetřelci ze vzdálených planet, netrvalo mi dlouho – vlastně jenom cestou z letiště –, abych si uvědomila, že se ve Městě hříchu musíte připravit na pár pořádných překvapení.

Kdyby mi to nedokázal už muž bez kalhot, kterého v době mého příletu honili po letišti policisté, pak by mi to došlo ve chvíli, kdy jsem před hotelem vystoupila z taxíku a kolem mě projel na kolečkových bruslích imitátor Elvise v tangách.

„Tady už nejsi v Kansasu, děvenko,“ smál se řidič, zatímco jsem se otáčela za tím napůl oblečeným Elvisem, který mizel v dáli.

To očividně nejsem.

Když jsem pak vešla do hotelu, pusa se mi sama otevřela údivem a oči mi vylétly vzhůru. Strop zdobily ty nejkrásnější skleněné květy, jaké jsem kdy viděla – byly jich stovky a ve všech barvách, jaké si člověk dokáže představit. Otáčela jsem se dokola, s hlavou vzhůru, neschopna odtrhnout pohled od té nádhery nad sebou. Jak to tam jenom pro všechno na světě dostali? Nakonec, poté co jsem se hodnou chvíli kochala tím pohledem, jsem se zas vzpamatovala a vydala se k recepci.

Tak mě ohromily kamenné sloupy, obrovské kytice čerstvých květin a vznášející se horkovzdušné balonky, které recepci zdobily, že jsem samotnou recepční skoro neslyšela. Odložila jsem si malý kufřík na pult a zeširoka se na ženu usmála.

„Jsem Grace Hamiltonová. Mám tu rezervaci,“ představila jsem se.

Recepční se usmála. „Dobře, hned si vás najdu… Ano, tady vás mám. Vy jste přijela na zítřejší konferenci studentů práv?“

„Ano,“ přikývla jsem.

„Na které univerzitě studujete?“ zeptala se, když převzala mou platební kartu a rychle platbu odečetla.

„Na Georgetownské,“ odpověděla jsem a kartu od ní zas přijala.

„To je skvělá škola! Doufám, že se vám u nás bude líbit. Máte pokoj na dvacátém šestém podlaží, je zaplacen až do pondělí. Odhlaste se z něj, prosím, do dvanácti hodin. Tady máte materiály k zítřejší konferenci. Máte tam program, jmenovku a veškeré informace, které budete tento víkend potřebovat.“ Vše mi podala, znovu se usmála a pokynula dalšímu člověku ve frontě.

„Díky,“ řekla jsem, vzala si kufřík a vydala se k výtahům. Když jsem zahnula za roh, narazila jsem do tvrdé mužské hrudi. „Bože můj! Moc se omlouvám!“ vyjekla jsem a vzhlédla.

„Ne, to já se omlouvám…,“ vyhrkl ten muž. Naše oči se střetly a oba jsme zmlkli. Já na něj jenom oněměle zírala, zatímco on mě oběma rukama podpíral.

Byl asi stejně starý, vlasy pískové barvy by potřebovaly trošku zkrátit a na konečcích se stáčely do kudrn. Obličej měl jeden z nejpohlednějších, jaké jsem kdy viděla, mužný a chlapecký zároveň. Ošlehaný a zároveň pěkný. Oříškové oči mu rámovaly husté tmavé vlasy, nos měl rovný a na plných rtech mu pohrával úsměv.

Sjela jsem ho pohledem, jeho štíhlé, ale svalnaté tělo v modrých džínách a v konzervativní bílé propínací košili s vyhrnutými rukávy.

Několik vteřin se na mě díval a pak jako by se uvolnil, když jsem k němu znovu zvedla oči. Usmál se ještě víc a nalevo od spodního rtu se mu objevil dolíček. Zadíval se na mě a sklonil se, aby zvedl odemykací kartu, kterou jsem při naší srážce upustila.

Sledovala jsem ho a najednou se mě zmocnil zvláštní pocit. Jako by se mi tohle už někdy stalo. Jako bychom se už někdy potkali. Zamračila jsem se a přemýšlela, jestli je taky student práv a jestli jsem ho nezahlédla ve škole. Přijel sem na stejnou konferenci?

Narovnal se a podal mi kartičku. V tu chvíli jsem uviděla jeho jmenovku.

„Aha, vy jste tu taky na konferenci,“ usmála jsem se. „Napadlo mě, že možná…“ A pak teprve jsem si tu jmenovku přečetla: „Carson Stinger, herec heterosexuál. Veletrh filmů pro dospělé.“

Několik vteřin jsem zírala na ta slova, zpracovávala je a pak k němu zvedla oči. Tentokrát se usmíval samolibě, už ne tak něžně jako sotva před minutou.

Odkašlala jsem si a napřímila se. „No, hm, znovu se vám omlouvám za… ech, že jsem se nedívala, kam…“ Ještě jednou jsem si odkašlala a začala od začátku. „Tak přeju příjemnou zábavu… teda, bavte se… hm, užijte si,“ pokynula jsem k jeho jmenovce, „filmy. Teda, ne filmy, ale… Prostě přeju hezký víkend.“

Co se to se mnou děje? Ještě nikdy mě nic takhle neznervóznilo. Šla jsem na práva, protože umím i pod tlakem najít ta správná slova. Ovšem tenhle vážně hezký pornoherec mě tak překvapil, že jsem nedokázala dát dohromady souvislou větu.

V tu chvíli ten muž vybuchl smíchy a dolíček v tváři se mu prohloubil. „To teda bude, Pampeliško. A tobě taky přeju hezký víkend. Nech mě hádat, přijela jsi na konferenci studentů práv?“

Už jsem ho chtěla obejít, ale ta jeho přezdívka mě zarazila, stejně jako jeho pobavený hlas. „Vlastně ano. Je na tom snad něco špatného?“

„Ne, to vůbec ne. Takže jsme sem oba přijeli, abychom se naučili, jak člověka co nejlíp z něčeho… vyvlíknout.“

Svraštila jsem obočí. „No, to je… opravdu hodně zvláštní způsob, jak to podat.“

Přistoupil ke mně, až jsem musela o krok ustoupit. „Proč? Umět někoho z čehokoli vyvlíknout je vzrušující, Pampeliško. Nestyď se za to, že ti to jde.“

Odkašlala jsem si a přimhouřila oči. Nehodlala jsem ani o vteřinu déle dovolit, aby ze mě tenhle chlap dělal blábolícího idiota. Zadívala jsem se na jeho jmenovku a poklepala na ni špičkou ukazováku. „Umím hodně věcí, Carsone, a za žádnou z nich se nestydím,“ opáčila jsem a naklonila se k němu, aby pochopil, že mě žádnými sexuálními narážkami už nevyvede z míry.

Vteřinu na mě koukal, v očích pořád ty jiskřičky pobavení, a pak se mu na rtech pomalu objevil široký úsměv. Sklopil oči k mému výstřihu. „To se vsadím.“ Kousl se do spodního rtu a zadíval se mi do očí.

Vteřinu jsem na něj jenom zírala, protože jsem cítila, jak mi pod bílou blůzou tuhnou bradavky, a neměla jsem z toho sebemenší radost. Ani trošičku. Budu si muset se svým tělem důrazně promluvit a srovnat ho do latě. Rozhodně jsem nehodlala dovolit, aby mě vzrušoval pornoherec, který se mě naprosto bezdůvodně snaží šokovat a zastrašovat. A zatraceně mě štvalo, že to maličkou část mě vzrušuje. Sledovala jsem, jak mu pohled znovu zabloudil o něco níž, tentokrát na moje ztuhlé bradavky, které se pod tenkou látkou halenky jasně rýsovaly. Usmál se ještě víc a já jsem zrudla ponížením.

Otráveně a vztekle jsem si odfrkla a vyrazila pryč, co nejdál od Carsona Singera, herce heterosexuála.

Vešla jsem do svého pokoje a dala si sprchu, abych se uklidnila po tom, co se seběhlo dole v hale. Když jsem měla pocit, že jsem se dostatečně vzpamatovala, vystoupila jsem ze sprchy, převlékla se do nových černých dvojdílných plavek a bílých háčkovaných lehkých šatů a zamířila k bazénu. Konference měla začít až následující den, chtěla jsem proto strávit pár hodin na sluníčku s knížkou a jenom odpočívat. Na tyhle dvě věci nebylo v životě studenta práv moc času, a tak jsem teď hodlala té příležitosti využít.

Jenom projít kolem bazénů a rozhodnout se, kam se posadit, mi zabralo dobrých dvacet minut. Bylo tu pět bazénů s luxusními přístřešky, měkká lehátka před sluncem chránily rozložité slunečníky… všechny ve stylu Středomoří. Pohled na to mi bral dech a snažila jsem se nezírat na tu nádheru s pusou dokořán. Ještě nikdy v životě jsem nic takového neviděla.

Můj táta byl policista a samoživitel, který sám vychoval mě a moje dvě sestry poté, co se s mámou rozvedli. Nikdy nám nic nechybělo, ale taky jsme neměli peníze na dovolenou. Po pravdě, dokud jsem neodjela na vysokou, nikdy jsem z rodného Daytonu v Ohiu nevytáhla paty.

Objednala jsem si na baru jeden drink a konečně si sedla na lehátko pod slunečníkem a začala si bledou kůži natírat opalovacím krémem. Byl červen, venku přes třicet stupňů a já posledních několik měsíců strávila v knihovnách a učebnách… Rozhodně bych se spálila, kdybych se nenatřela.

Lehla jsem si, otevřela knížku a přečetla několik stránek, když mi zazvonil telefon. Na displeji jsem uviděla jméno „Abby“ a hovor přijala.

„Kdybys viděla, kde teď jsem, zbledla bys závistí,“ oznámila jsem se širokým úsměvem.

Zasmála se. „No, taky tě zdravím. Kdybys viděla, kde jsem teď já, tak bys závistí rozhodně nezbledla. A ani nemusíš hádat… Sedím na gauči, všechno mě svědí a jsem celá potřená zinkovou mastí.“ Chudák Abby byla se svým přítelem Brianem na túře a vrátila se s hroznými puchýři od jedovatce. Hodně hroznými puchýři.

Abby pokračovala: „Když jsme u tebe, hm, cítím kokos a slyším tiché cákání chlorované vody… Takže sedíš u bazénu s koktejlem v ruce?“

Zasmála jsem se. „Bingo.“

„Ale počkat, co to má být? Co to vidím? Ty máš v ruce učebnici místo pořádně žhavé romantiky? Jaká hrůza. Prosím, řekni, že se mýlím.“

Zadívala jsem se na tlustou učebnici, která mi ležela v klíně. Správní právo: obecná ustanovení. „Ale no tak, víš, že se musím přes víkend učit, jestli chci ten letní kurz zvládnout. No nic. Je tu ale nádherně, Abs. Vážně. Musíme se sem někdy vrátit, a nejen na víkend. Dáme si pohov od práce.“

„Hmmm. Jaká je pravděpodobnost, že tě dostanu pryč na víkend, aby sis dala pohov od práce? No, moc tomu nevěřím. Ale doufat můžu. Co se stane ve Vegas, zůstane pohřbeno ve Vegas, že? Vážená zhýralosti, jsem pro.“

To mě znovu rozesmálo. „Jasně. A když už jsme u toho, v hotelu se koná ještě jedna událost. A nikdy neuhodneš jaká.“

„Copak? Povídej.“

Rychle jsem se rozhlédla, abych si byla jistá, že mě nikdo jiný neposlouchá, a pak jsem v duchu potřásla hlavou. Tohle je Vegas, tady nikdo ani nemrkne, když řeknu slovo „porno“.

Přesto jsem odpověď jenom zašeptala: „Veletrh porna.“

Abby zalapala po dechu. „Bože můj, Grace, musíš mi sehnat pár podpisů. Prosím!“

„Cože? Čí podpisy to chceš?“

„To je jedno! Jenom bych byla ráda, kdybych mohla říct, že mám podpis pornohvězdy!“

Uchechtla jsem se. „Vlastně jsem na jednoho herce narazila v hotelové hale. A to doslova narazila. Byl to pěkný vůl.“

„Proč? Co ti řekl?“

„Ale. Jenom měl nechutné sexuální narážky a pak se na mě podíval tak, že jsem měla chuť se hned osprchovat.“

Abby se zasmála. „Takže slizoun ve stylu Rona Jeremyho?“

Zarazila jsem se. „No, to ne. Teda, byl to kretén, to jo, ale, no…“ Znovu jsem ztišila hlas. „Byl to kus. Neměla jsem ponětí, že jsou pornoherci takhle sexy. Ale dává to smysl, když dělají takovou práci… Já vlastně ani nevím, co jsem si myslela. Ale rozhodně nevypadal tak, jak jsem si vždycky představovala pornohvězdu.“

„Copak, Grace? Vsadím se, že se teď červenáš.“

„Prosím tě, vždyť mě ani nevidíš.“

„Ale znám tě, červenáš se. Teď polož ten telefon a jdi si najít nějakýho sexy pornoherce. Vsadím se, že tě ještě dneska večer v tom tvém pokoji naučí pár nových triků.“

Zasténala jsem. „Bože, jsi nechutná, Abby. Já bych se pornoherce nedotkla ani tyčí od smetáku. A už vůbec ne takového vševěda, jako je on.“

„S tebou není žádná legrace.“

„Ne když jde o pornoherce,“ zasmála jsem se. „A teď vážně, jsi v pořádku?“

„Jo, už jo. Za chvíli dorazí Brian. Chceme zjistit, jak si spolu dokážeme užít, když můžeme používat jenom své intimní partie a chodidla. To jediné totiž nemám pokryté mastí.“

Rozchechtala jsem se. „Bože, až tak do detailů to vědět nepotřebuju. Tak jo, bav se. Uvidíme se v neděli, jo?“

Slyšela jsem v jejím hlasu veselý úsměv, když odpověděla: „Jasně, popovídáme si zítra.“

„Ahoj, Abs.“ S úsměvem jsem se s ní rozloučila a zavěsila jsem.

U bazénu jsem strávila několik hodin, učila se a dělala si poznámky, abych si je mohla v letadle cestou domů znovu pročíst. I když jsem si jenom připravovala věci do školy, už to, že jsem byla na tak nádherném a luxusním místě, bylo téměř dekadentní. Ještě nikdy jsem nic takového nedělala. Posledních pět let jsem dřela a sotva měla čas se nadechnout, natož celé odpoledne prosedět u bazénu. Čtyři roky na vysoké jsem nevystrčila hlavu z knížek, tvrdě jsem pracovala, abych vysokou absolvovala s vyznamenáním a získala stipendium na některé z vyhlídnutých nejlepších právnických škol v zemi. A když se mi to povedlo a dostala jsem se na Georgetown, dřela jsem ještě víc… tentokrát proto, abych odpromovala za dva roky, zvládla advokátské zkoušky a získala místo v některé ze špičkových advokátních kanceláří ve Washingtonu. To byl můj Plán s velkým P. Vždycky jsem měla plán a držela se ho. Za všech okolností.

Zatímco jsem se na lehátku učila, myšlenky se mi párkrát zatoulaly ke Carsonu Stingerovi, herci heterosexuálovi. Štvalo mě, že mě tak rozhodil. A to jenom za pouhé dvě minuty! Jak se mu to povedlo? Ještě nikdy mě nikdo nedokázal takhle rozhodit. Byla jsem nerozhoditelná. Vždycky jsem byla hrdá na to, že zůstávám za všech okolností klidná a rozvážná. A pak si ke mně přikráčí pornoherec, sjede mě tím svým lascivním pohledem, a já mám najednou chuť schoulit se někde v koutku do bezpečí? Štvalo mě to. A že mě ještě navíc dokázal vzrušit, mě přivádělo k čiré zuřivosti. Vážně, Grace, to jsi fakt takhle zoufalá? Docela pohledný pornoherec ti do ucha zašeptá pár sexuálních a naprosto nezdvořilých vět, a ty z něj máš hned vlhké kalhotky? Bože! Uvelebila jsem se na lehátku, zamračila se a zamžourala k modré nevadské obloze. Nasadila jsem si sluneční brýle a zavřela oči.

Po chvíli jsem vstala a začala sbírat svoje věci. Ramena jsem měla už narůžovělá a potřebovala jsem začít uvažovat nad tím, kam zajdu na večeři. Rozhodla jsem se, že jeden koktejl před odchodem na pokoj nezní vůbec špatně. Měla jsem zatím jenom jeden drink, když jsem přišla k bazénu, a teď jsem byla rozpálená a měla žízeň. Koktejl uvnitř na baru mi připadal jako moc dobrý nápad. Oblékla jsem si šaty, které jsem si předtím uložila do tašky, a vydala se do hotelového baru. Už potřetí toho dne jsem prošla kasinem a nedokázala se nerozhlížet po všech těch hracích stolech a automatech, světlech a číslech, která všude poblikávala. Odevšad se na mě valil smích, cinkání mincí a pískání automatů. Jako bych se ocitla v úplně jiném světě.

Povzdechla jsem si úlevou, když jsem se dostala do klidné, tiché a elegantní vstupní haly. Na to, že byl pátek odpoledne, tu moc lidí nebylo. Nejspíš si mnoho hostů zašlo k bazénu nebo se připravit na večeři.

Posadila jsem se u baru, a když ke mně přišel barman a položil přede mě ubrousek, objednala jsem si margaritu s ledem a bez soli. Zhluboka jsem se nadechla, spojila ruce na dřevěném barovém pultu a spokojeně se usmála.

„Bez soli?“ ozval se hlas o několik stoliček dál. „Kdo si objednává margaritu bez soli?“

Úsměv mi z tváře opadl. Pootočila jsem se a zadívala se na muže nalevo. To jako vážně? „To se podívejme, jestli to není Carson Stinger, herec heterosexuál,“ poznamenala jsem. A v duchu zasténala. Ne, ne, to je dobře, Grace. Právě jsi dostala šanci zahojit si raněnou hrdost. Stačí, když z tohoto rozhovoru vyjdeš jako vítěz… jak se říká. Ach jo.

Díval se na mě zvláštním pohledem, čekal, že ještě něco řeknu, ve tváři měl pobavený, ale zároveň ostražitý výraz.

Povytáhla jsem obočí a řekla: „Jestli mi chceš říct, že pro mě máš něco dobrého a slaného, tak si to prosím nech pro sebe.“ Otočila jsem se k barmanovi, který přede mě právě postavil můj koktejl. Dlouze jsem se napila.

Carson se uchechtl, a než jsem se nadála, přesunul se i se svým pivem vedle mě. Propálila jsem ho pohledem.

„Vlastně jsem chtěl říct, Pampeliško, že s margaritou bez soli o hodně přicházíš. To kouzlo spočívá v tom, že nejdřív olízneš sůl z okraje a pak brčkem vysaješ tu sladkou tekutinu ve sklenici. Kontrast mezi tou sladkou a slanou chutí je tak… tak příjemný.“ Naklonil se ke mně a ztišil hlas. „Zkus to. Alespoň jednou.“

Dobře, jenom se mě snaží vyprovokovat. A proč? Co jsem vlastně tomuhle chlapovi udělala? Přimhouřila jsem oči, naštvaná ještě víc i proto, že mě jeho slova vzrušila… už zase. Mému zrádcovskému tělu se jeho hluboký, sytý hlas a dráždivá slova zamlouvala. Hloupé tělo! Je docela možné, že si budu už navěky odpírat sex, jenom abych ho za ty jeho nesmyslné reakce potrestala.

„Co kdybych ti jednu koupil,“ navrhl s úsměvem. „Dej na mě. Jenom jeden koktejl. Uvidíš, co ti bude chutnat víc a kdo měl pravdu. A taky se u toho třeba víc poznáme.“ Mrkl na mě.

Pootočila jsem se k němu a zhluboka se nadechla. Než jsem promluvila, sladce jsem se usmála. „Řeknu ti to na rovinu, Carsone. A řeknu ti to jenom proto, že vím naprosto jistě, že tě tím odradím natolik, abych si mohla v klidu dopít svůj koktejl, a rozejdeme se jako dva lidé, kteří zkrátka nemají nic společného.“

Povytáhl obočí a já spojila ruce v klíně a naklonila hlavu.

„Jsem žena, která se chce vdát v bílých šatech a s perlami po babičce. Chci manžela, který mě bude milovat a bude mi věrný. Chci, aby se za mnou každý večer vracel domů a abych si nedělala starosti, jestli náhodou neobdělává svoji sekretářku, protože to bude nadmíru čestný člověk. Chci počkat rok a pak se začít pokoušet o dvě děti, které si jednoho dne tak jako tak pořídíme. Ráda bych holčičku a chlapečka. A až budeme mít ty dvě děti, nechci se jednoho dne podívat do jejich tvářiček a vysvětlovat jim, proč se jejich tatínek na internetu tak má ke svým kamarádkám, od sexy vysokoškolaček po zvrhlé maminy, a ještě za to dostává zaplaceno. Chci svému šestiletému dítěti uspořádat narozeninovou oslavu se skákacím hradem a při grilování vysvětlovat jenom jeden význam slov pustit šťávu. Mám takové tušení, že tvoje životní cíle se od těch mých docela liší. A tím ‚docela‘ myslím naprosto a diametrálně. Je to dostatečné vysvětlení, proč by veškeré naše následující rozhovory a společně strávená doba byly naprostou ztrátou času?“

Chvíli mlčel, jenom se otočil k baru a napil se piva. Nakonec se ke mně znovu obrátil. „Jak jsme si ty dvě děti udělali?“

Zamračila jsem se. „Hm, jestli tohle nevíš, pak bych ti doporučovala zvážit změnu povolání…“

„Myslím tím, v jaké pozici jsme si ty dvě děti udělali? Zezadu? Při obráceným koníčkovi? Na krokodýla? Netopýra? Cvrčka? Na opěradlo? Na kolenou?“

Brada mi padla k zemi. Zvedla jsem ruku a vyjekla: „Mlč! Fajn, tak za prvé nemám tušení, jak některé z těch vyjmenovaných poloh vypadají, a ani to vědět nechci. A za druhé, proč o tom vůbec mluvíš?“

„Za prvé věř mi, že chceš ty polohy znát. A za druhé o tom mluvím, protože až mě jednoho dne malá princezna probudí řevem ve tři ráno, protože bude mít plnou plínu, nebo až juniora vyhodí ze školy, protože praštil kamaráda, chci si vzpomenout na ten okamžik, kdy jsme ty dva stvořili, a chci se usmát a připomenout si, proč to byla ta nejlepší noc mého života a proč za to všechny hnusárny – obrazné i doslovné v těch plínách – stojí.“

Table of Contents

copyright

titul

Věnování

PODĚKOVÁNÍ

Štír

Štír

1. kapitola