Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Knihu věnuji svému, již nežijícímu otci Janu Horníkovi, OM3CKT, který mě k radioelektronice přivedl, své manželce Zlatici a svým dětem Markovi a Janě za podporu a trpělivost při mém koníčku.

Miroslav Horník, OM3CU

Radiotechnika za druhé světové války

Od Pacifiku po Ural, od Finska po severní Afriku (ukázka)

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

obchod@grada.cz, www.grada.cz

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

jako svou 6110. publikaci

Odpovědná redaktorka Danuše Martinová

Grafická úprava a sazba Q point

Formát ePub Štěpán Böhm

Počet stran 288 a 16 stran barevné přílohy

První vydání, Praha 2016

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2016

Cover Design © Eva Hradiláková, 2016

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-247-8802-9 (ePub)

ISBN 978-80-271-9026-3 (pdf)

ISBN 978-80-247-5473-4 (print)

ÚVOD

Publikace Radiotechnika za druhé světové války představuje stručný přehled zařízení používaných na evropském bojišti a v blízkém okolí. Má posloužit zájemcům o druhou světovou válku k tomu, aby se seznámili s tehdejší bezdrátovou spojovací technikou. Nekladl jsem si za cíl vytvořit absolutně dokonalé dílo, které by obsáhlo všechny používané přístroje. Je zaměřena hlavně na zařízení, která se během druhého celosvětového válečného konliktu běžně vyskytovala, na jejich vlastnosti a užití v jednotlivých armádách. V publikaci jsou zmíněna i některá méně častá zařízení, která si nicméně z nějakého důvodu zasluhují pozornost. Impulsem pro napsání této knihy byla skutečnost, že poměrně hodně sběratelů vojenské techniky a členů klubů vojenské historie nějaký takový přístroj vlastní, ale neví o něm nic nebo jen velmi málo, případně mají zavádějící informace. Budeme se samozřejmě zabývat zejména zařízeními běžně se vyskytujícími na našem území, přitom si ale ukážeme i některé speciality.

Radiotechnická zařízení jsou seřazena podle zemí jejich původu a uvedeny jsou u nich veškeré dostupné základní údaje. V případě, že některé parametry neznám, dovolil jsem si na příslušné straně ponechat volné místo pro eventuální doplnění uživatelem knížky. Pokud není údaj ověřen nebo ho nepovažuji za zcela spolehlivý, jsou za ním dva otazníky. Předem se omlouvám za případné chyby, ale údaje o některých zařízeních se liší podle zdroje. V publikaci jsou zveřejněny ty, které se mně jevily jako nejreálnější. Forma popisu jednotlivých zařízení byla zvolena podle přehledů spojovací techniky používaných nepřítelem, které vydávali Němci, Američané i Sověti prakticky v identické formě.

Autor

TERMINOLOGIE

Rádio je obecný pojem pro bezdrátovou komunikaci a blíže nespecifikovaná zařízení, která se při ní využívají. V přeneseném smyslu je tento pojem rovněž používán pro veškeré bezdrátové vysílání, často pak k označení vysílání rozhlasového.

Pro potřeby této knihy budeme používat tato označení:

Přijímač pro sestavu sloužící pouze pro příjem zpráv.

Vysílač pro sestavu sloužící k odesílání zpráv, rušení nepřítele a celkově vyzařování elektromagnetické energie.

Transceiver pro zařízení, ve kterém je přijímač i vysílač sloučen v jeden celek a obvykle má některé obvody společné.

Radiostanice je sestava přijímače a vysílače složená ze samostatných prvků, ale používaná jako jeden celek.

Jako sestavu budeme uvažovat všechny potřebné komponenty, tedy vlastní přijímač nebo vysílač, zdroj, ale nikoli elektrocentrálu, antény, sluchátka, klíč a mikrofon.

Mobilní zařízení je zařízení nainstalované ve vozidle, v taženém přívěsu, v letadle nebo na lodi. Umožňuje provoz při přesunu nebo během krátkých zastávek.

Přenosné zařízení je zařízení přenášené vojáky a umožňuje provoz za pochodu nebo během krátkých zastávek.

Stabilní, pevné zařízení je nainstalováno na jednom místě, zpravidla v budově nebo bunkru, případně i na polním stanovišti, a neumožňuje provoz za přesunu.

Linkové spojení je spojení, při kterém jsou koncové stanice účastníků při komunikaci propojeny kovovými vodiči, případně kombinací vodiče a země (půdy, vody).

Přímozesilující přijímač je přijímač, který zesiluje signál z antény až po detekci (přeměnu ve slyšitelný signál), aniž by ho převáděl na jinou frekvenci. Blíže bude princip vysvětlen v části o technologických východiscích.

Zpětnovazební přijímač je přímozesilující přijímač využívající kladnou zpětnou vazbu pro zvýšení citlivosti a selektivity (schopnosti výběru požadované stanice). Běžně se označuje kódem x-V-y, kde x je počet elektronek před detektorem (ty zesilují přijímaný signál), V je detektor a y je počet elektronek zesilujících slyšitelný signál za detektorem.

Blokové schéma přímozesilujícího přijímače

Nepřímozesilující přijímač neboli superheterodyn, častěji pouze superhet, je přijímač zpracovávající signál jeho převedením na pomocný (mezifrekvenční) signál, který je zesilován a detekován. Ve vojenských přijímačích bývá i záznějový oscilátor, který slouží pro příjem signálů A1. Může být nahrazen detektorem s kladnou zpětnou vazbou.

Blokové schéma superhetu

Obsah

ÚVOD

TERMINOLOGIE

SITUACE V RÁDIOVÉM SPOJENÍ PŘED ZAČÁTKEM DRUHÉ SVĚTOVÉ VÁLKY A PO JEJÍM VYPUKNUTÍ

TECHNOLOGICKÁ VÝCHODISKA

ZÁKLADNÍ DRUHY PŘENOSU ZPRÁV (A1, A2, A3, F3, RTTY)

SYSTÉMY ORGANIZACE RÁDIOVÉHO SPOJENÍ

RÁDIOVÉ ZAŘÍZENÍ PODLE ZEMÍ PŮVODU

AUSTRÁLIE

ČSR

FINSKO

FRANCIE

ITÁLIE

KANADA

NĚMECKO

SSSR

USA

VELKÁ BRITÁNIE

Slovníček

O KNIZE

О КНИГЕ

ABOUT THE BOOK

ÜBER DAS BUCH

Poděkování

Literatura

INTERNETOVÉ ZDROJE

AUTOR O SOBĚ

BAREVNÁ PŘÍLOHA