Znalecké posudky o dětech

pod drobnohledem

Znalecké posudky

o dětech

pod drobnohledem

TOMÁŠ NOVÁK

2., doplněné vydání

Ukázka z elektronické knihy

Vzor citace: NOVÁK, T. Znalecké posudky o dětech pod drobnohledem. 2., doplněné vydání. Praha: Wolters Kluwer ČR, a. s., 2016. 120 s.

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Novák, Tomáš

Znalecké posudky o dětech pod drobnohledem / Tomáš Novák. -- Vydání druhé, doplněné. -- Praha : Wolters Kluwer, a.s., 2016

ISBN 978-80-7552-171-2

347.948 * 159.9.072.5 * 316.346.32-053.2-058.836.2 * 347.627.2 * 347.63

- znalecké posudky

- psychodiagnostika

- děti rozvedených rodičů

- rozvod

- péče o děti

- příručky

159.98 - Aplikovaná psychologie [17]

© PhDr. Tomáš Novák, 2016

ISBN 978-80-7552-171-2 (brož.)

ISBN 978-80-7552-172-9 (e-pub)

ISBN 978-80-7552-173-6 (pdf)

ISBN 978-80-7552-174-3 (mobi)

Kniha je věnována památce již zesnulých soudních znalkyň a znalců PhDr. Eduarda Bakaláře, CSc., PhDr. Věry Capponi, PhDr. Olgy Konečné a prof. PhDr. Zdeňka Matějčka, CSc.

S Eduardem Bakalářem jsem dosti často nesouhlasil. I s Věrou Capponi jsme se občas v názorech na některou kauzu lišili. U všech výše jmenovaných oceňuji především čestnost a osobní nasazení při snaze najít pravdu. Dále pak snahu prosadit zájem posuzovaného dítěte.

Profesor Matějček mi kdysi řekl: „Nikdy jsem nenavrhl zákaz styku s dítětem. Psycholog by neměl doporučovat ‚doživotí‘.“ Já takový zákaz navrhl. Nicméně zkušenost mne naučila, že pan profesor měl v odborných úvahách vždycky pravdu.

K ZAMYŠLENÍ

„To, že jednoho dne, kdy byl chvíli sám doma, naházel do dvou kufrů pár svých osobních věcí a zmizel, aby se objevil až před soudem při rozvodovém řízení – to se jeho ženě podařilo výhradně cílevědomým působením na dítě, které milovala, vychovávala a zpracovávala se sadismem šílence. Byla to výchova, kterou lze označit za zločinnou, a je s podivem, že na ni – jako na mrzačení osobnosti – nepamatuje žádný paragraf trestního zákoníku. Manželku sice pokládal za ženu bláznivou a zlou, ale věděl, že na dítěti lpí a shání pro ně vše nejlepší, a tak ho ani nenapadlo, že by mu dokázala leptat duši jedem nenávisti k otci. K rozvodu se odhodlal pouze v zájmu dítěte. Sám už byl otupělý tak, že manželku téměř nevnímal a ve vlastní jasnější budoucnost už vůbec nevěřil. Doufal, že když manželce zmizí z očí, ona se uklidní a vytvoří dítěti prostředí snad o něco přívětivější. Byla to naděje planá.“

Citát z knihy Zdeny Frýbové vydané roku 1998. Dodat lze, že podobně jako zmíněná matka dokážou jednat i někteří otcové. Existují i zoufalé matky, jež v marné naději „mizí z očí“. Je jich ovšem mnohem méně než otců.

„Sluší se na zřeteli míti i to, že lidé, kteří se již po dlouhý čas zevrubně znají, dvojnásobnou mají vynaložiti bedlivost a péči, aby se nestali sobě odpornými tak, aby jeden na druhém pro nepatrné vady a slabosti nepřehlédl mnohem skvělejší a ušlechtilejší stránky.“

Citát z knihy „Obcování s lidmi“ Adolfa Kniggeho, tj. knihy česky vydané roku 1873. První německé vydání je z roku 1792.

„Jako existují námezdní vrazi, existují i námezdní soudní znalci. To je prý váš výrok.

Co k němu říci? Snad jen to, že je smutné, když se čas od času člověk dozví, že je někdo schopný za desetinásobný honorář napsat pro obhájce takzvaný protiposudek.“

Citát z rozhovoru MF DNES se soudním znalcem PhDr. Slavomilem Hubálkem (8. 11. 2012).

MOTTO AUTORA

Posouzení textů vychází z následujícího konstatování: „Znalecký posudek je nutno hodnotit stejně pečlivě jako každý jiný důkaz. Ani on a priori nepožívá větší důkazní síly a musí být podrobován všestranné prověrce, nejen právní korektnosti, ale i věcné správnosti. Hodnotit je třeba celý proces utváření, včetně přípravy znaleckého zkoumání, opatřování podkladů pro znalce… věrohodnosti teoretických východisek, jimiž znalec odůvodňuje své závěry, spolehlivosti metod použitých znalcem a způsob vyvozování jeho závěrů…“

Nález Ústavního soudu ČR ze dne 24. 7. 2013 sp. zn. I. US 4457/12

Jsem soudní znalec, a kdo je víc… Ústavní soud, to je nic?

Znalkyně X obdržela námitky posuzovaného. Nebyl to psycholog, ale na formulaci námitek mj. pracoval zkušený právník i psycholog. Ti dva měli dohromady víc jak sedmdesát let praxe. Odpovědi paní doktorky obsahovaly mnoho slov a málo faktů. Cituji z jejího elaborátu:

„… Opět námitka prozrazující naprostou neznalost psychologické práce a vypracování znaleckého posudku z tohoto oboru, navíc stavějící na nesprávných premisách… Výsledky uvedené v mém soudním posudku považuji za naprosto dostatečné pro zodpovězení soudem zadaných otázek.“ (Šlo jen o neověřitelný kvalitativní popis, žádný číselný, tedy ověřitelný výsledek testu – pozn. autora.) Nemyslím, že by závěry mého vyšetření měl přezkoumávat laik z jakéhokoliv oboru a cílem znaleckého posudku rozhodně není psát novou učebnici metodologie aplikace a vyhodnocování projektivních ani jiných psychologických metod, jejichž název pisatel nedokáže ani správně napsat… Moje schopnost vybrat, aplikovat a adekvátně vyhodnotit psychologické metody byly dostatečně prověřeny jak četnými zkouškami při studiu psychologie, tak třemi nástavbovými atestacemi a klinickou praxí. Účastníci trestních řízení ani jejich obhájci nejsou oprávněni požadovat další dokládání odbornosti soudních znalců ani nejsou odborně způsobilí, aby naše vzdělání a odbornou úroveň naší práce včetně znaleckým posudků hodnotili. Pisateli doporučuji, aby se nepokoušel o náročnou diagnostiku na základě povrchně získaných kusých vědomostí bez základních znalostí klinické psychologie a držel se svého oboru. Vyhrožování soudnímu znalci, jehož závěry neodpovídají představám obviněného přezkumem jeho znalecké činnosti příslušnými orgány, vnímám z psychologického hlediska jako pokus o zastrašování svědka. Rozhodně ho nepovažuji za etické.

PŘEDMLUVA

Bravurní advokát Perry Mason ve všech knihách svého duchovního otce Erla Stanleyho Gardnera vyhrál všechny případy. My víme, že všechny případy vyhrát nejde, zejména rozvodové řízení ohledně úpravy poměrů k dětem vyhrát nelze nikdy, neboť samo o sobě je toto řízení prohrou pro všechny jeho účastníky, ale je třeba, aby soud rozhodl po správném a spravedlivém řízení (v rámci možností daných objektivní realitou).

Předkládané dílo je užitečným pomocníkem osobám, které se ocitly v náročné rodinné situaci, která dospěla do fáze občanskoprávního řízení ohledně úpravy poměrů k nezletilým dětem, jakož i osobám ocitnuvším se v trestněprávní mašinérii ohledně trestných činů, kde je třeba psychologického znaleckého vyšetření. V obou případech jde o to nejcennější, co v životě máme – o naše děti, případně o naše dobré jméno a čistý trestní rejstřík. Tato publikace pomůže připravit se v obtížné životní situaci na znalecké zkoumání a jeho zvládnutí, poradí, zda se jedná o standardní postup znalce a zda výsledek – byť se nám třeba nemusí líbit – vychází ze správného a odborného vyšetření nebo zda a jakým způsobem se proti němu můžeme účinně bránit.

Tato kniha je však rovněž nezbytnou – ba přímo povinnou – četbou pro právníky a všechny zúčastněné na těchto řízeních, tedy zejména pro advokáty, soudce, ale i státní zástupce, vyšetřovatele, jakož i pro sociální pracovníky na OSPOD. Věřím, že se zájmem a pro své vlastní poučení si ji přečte i řada soudních znalců.

Devizou této knihy je kromě jejího vysoce odborného přínosu a konkrétních ukázek kvalitních i nekvalitních výstupů znalců její čtivost daná humorem a lehkým perem zkušeného autora. Její přečtení tak není nutným (či dokonce snad nudným) vzděláváním, které k našim profesím patří, ale pohlazením po duši, neboť ji jistě přečtete jedním dechem.

Závěrem mohu jen konstatovat, že doufám, že většina z nás bude tuto knihu v životě potřebovat jen ve své praxi, kdy se však bude setkávat jen s těmi kvalitními znaleckými posudky.

prof. JUDr. Milana Hrušáková, CSc.,

děkanka Právnické fakulty Univerzity Palackého v Olomouci

ÚVODEM

Psychologické vyšetření v rozvodové při bývá účastníky vnímáno jako závažná záležitost. Moudrý rabín řešící problémy souvěrců opáčil na dotaz studenta, jak je možné, že dal za pravdu jak muži, tak i ženě: „Víš, že i ty máš pravdu,“ patří do (pravdivých) anekdot. Kdyby si z něj brali psychologové příklad, bylo by to poměrně přijatelné. Určitě by to ale nenaplnilo požadavky soudu nebo OSPOD.

Za 45 let praxe jsem četl nespočet psychologických posudků. Mnohé byly vynikající, jiné průměrné. Odhaduji, že zhruba desetina z nich byla špatná. Některé byly až neuvěřitelně mizerné. Postižení mluvili o tom, že druhá strana znalce podplatila. Nemyslím si to, alespoň ne ve většině případů.

Vybavuje se mi známá scéna ze Strakonického dudáka, ta, kde vystupují bludičky. Dokážou člověka „utancovat“. Jsem přesvědčen o tom, že v praxi existuje nejeden „pan Bludička“ nebo nejedna „paní Bludičková“ stejně jako PhDr. Švanda, pan Dudák a potažmo i JUDr. Vocílka. Bludičky dokážou být po čertech lákavé. Dorotek průzračně čistého charakteru je již delší dobu nedostatek.

V reálném životě není zdaleka zaručen happy end romantického příběhu. Ten je obvykle jen na úrovni báchorek. Nedoporučuji nad tancem zmíněných rozehrát psychologickou hru „to je hrozné, viďte“ ani „kopejte do mě“. Doporučuji korektní asertivní obranu. Po přečtení textu by si měl čtenář umět poradit.

Těžiště mé knihy spočívá v popisu toho, jak se může laik bránit, pokud není spokojen s textem psychologického posudku. Za laika v psychologii lze často považovat nejen otce či matku, účastníky sporu o děti, ale i jejich kvalifikovaného advokáta.

Autory posudku, s nimiž polemizuji, jsou jak muži, tak ženy. Nespravedlivě v nich hodnocenými jsou otcové i matky. Kriticky je rozebrán na internetu zveřejněný posudek, jehož jsem autorem.

Nezabývám se využitím psychologických posudků ani prací adresátů posudků (orgány justice nebo OSPOD). Neřeším ani otázku, zda chyby ve zmíněných textech jsou převážně důsledkem nedbalosti, nebo podjatostí psychologů. Jsem pouze přesvědčen, že leckdy nelze mlčet a je třeba ve jménu dosažení objektivity posudek napadnout. A činit tak racionálně a bez zbytečných emocí.

Knížku by si měli přečíst také pracovníci OSPOD – často obětní beránci mezi mlýnskými kameny stran svářících se o dítě. Někdy psychology podceňující, neboť znalci duše občas netuší, co znamená zkratka „Nom“. Jindy však neomylnost testů i přeceňující.

Od počátku devadesátých let učím na Masarykově univerzitě studenty sociální práce a sociální pedagogiky. Připadají mi rok od roku kvalitnější, informovanější, lépe vybaveni teorií. Nejvíc – nyní jako před lety – prahnou po informacích „ze života“. Tato kniha je na tomto zdroji postavená.

Už dávno nepatříte mezi studenty a „ze života“ máte informací na rozdávání? Pak vás ale v souvislosti se znaleckými posudky občas napadne „král je nahý“. Žel nejde o posudky z oboru odívání.

1. MINIKURZ „PRO NEPLAVCE“

Průvodce laika psychologickým posuzováním, testy a požadavky kladenými na posudek

Spojení „pro neplavce“ bývalo názvem kapitoly v bulletinu Kontext. Editor MUDr. Petr Boš, jeden ze zakladatelů rodinné terapie u nás, do časopisu zařazoval základní texty – jakési minimum základních poznatků pro nové zájemce a vzdělané laiky. Zde uvedu jen skutečně nejzákladnější informace, jež by měl znát laický účastník znaleckého šetření.

V rámci řešení porozvodové péče o děti pověří soud zmíněným šetřením odborníka zapsaného v seznamu znalců, jenž je veden na oddělení znalců a tlumočníků krajských soudů. Do tohoto seznamu může nahlédnout každý občan České republiky. Je možné zde najít nejrůznější specializace, zaměřené nejen na psychologii či lékařství. V již zmíněné sféře péče o děti bývá znalec, v praxi častěji znalkyně, buď psycholog, nebo psychiatr. Podmínkou to ale není.

Formu ani obsahovou strukturu psychologických znaleckých posudků zákon striktně neurčuje. Znalecká vyhláška předepisuje poměrně obecně existenci tří částí posudku:

1. nález – popis zkoumaného jevu, souhrn důkazního materiálu a zjištěných skutečností,

2. vlastní posudek – odpovědi na zadané otázky s odůvodněním, jak znalec ke svým závěrům došel,

3. znalecká doložka – uvedení seznamu, do něhož je znalec zapsán, obor a pořadí úkolu ve znaleckém deníku.

Stránky posudku mají být číslovány, posudek sešit a opatřen pečetí.

Z uvedeného vyplývá, že je třeba ctít zakázku zadavatele. Znalec má přesně, jasně a jednoznačně odpovědět na jemu položené otázky. Ty jsou uvedeny v patřičném usnesení soudu nebo policie.

Příklady otázek najde čtenář v dále citovaných posudcích. Jejich formulace je věcí soudce, nicméně účastníci mohou soudci navrhnout, na co by se měl posudek podle jejich názoru ptát. Je třeba počítat s tím, že nebude vyšetřeno jen dítě samotné. Ve znalecké expertize tykající se problematiky našeho zájmu bývají vyšetřeni i rodiče, eventuálně další významné osoby na dítě působící.

To, jak a proč odpověděl tak nebo onak, musí být znalec schopen zdůvodnit. Optimální je, pokud vše jasně vyplývá z textu posudku. Upřesnění či podrobnější vysvětlení je obvyklé v rámci výslechu znalce při soudním stání. Je třeba odlišit požadavky kladené na diagnostiku u typického znaleckého posudku v rámci psychiatrie a klinické psychologie. Psychiatr obvykle zodpovídá otázku zdraví či nemoci, eventuálně určuje přesnou diagnostiku choroby. Pokud se vyjadřuje například k příčetnosti zkoumané osoby, není možné, aby v posudku neuvedl konkrétní skóre testů. Je třeba počítat s možností revizního posudku a se srovnáním dat. Oproti tomu v posudku zaměřeném na zvážení výchovných schopností a rodinných vztahů (obvykle) zdravých osob jde o chorobné stavy jen výjimečně.

Tam, kde se jedná o posouzení zdravých osob, není třeba konkrétní výsledky jednotlivých skóre či jiných propočtů uvádět v soudu předloženém textu. Stačí celkové shrnutí a popis toho, co je podstatné pro odpověď na otázky soudu. Znalec má však zmíněné testové údaje archivovat a v případě potřeby je předložit k eventuální revizi.[1]

KOMENTÁŘ

Ještě jako student jsem se zeptal svého učitele PhDr. Huga Širokého, CSc., které testy jsou pro psychologa nejdůležitější. Opáčil: „Rorschach a Raven.“ U prvního vynikajícího projektivního osobnostního testu použitelného i pro zjištění interakce v páru mi bylo ocenění jasné. „Proč ale Ravenův test inteligence?“ tázal jsem se. Pan doktor s lehkým úsměvem odpověděl: „Rorschacha používejte, pokud se opravdu chcete něco dozvědět. Raven je výborný, když se chcete v klidu nasvačit. Zabaví pacienta minimálně na půl hodiny a působí vědecky.“

1.1 Jaké typy testů jsou vhodné

Erudovaný psycholog preferuje několik metod, jež se mu osvědčily a jimž do hloubky rozumí. Měly by být standardizované na českou populaci nebo alespoň takové, o nichž byly publikovány zkušenosti získané v našich poměrech. Zkušený znalec navíc integruje různé prameny poznání, včetně studia soudního spisu. Tak či onak je základem „poklep a poslech“ psychologie – pozorování, rozhovor a rozbor produktů činnosti.

Dovedu si snadno představit kvalitní posudek v rozvodové při o dítě, v němž bylo použito pozorování, rozhovor (oboje v různých konstelacích), Rorschachův test (použitý individuálně i v páru) a dětské kresby. Kvalitní je také zkrácená verze metody, v mnohém obdobný Zulligerův test, který pracuje se třemi tabulemi. Oproti Rorschachovým deseti tabulím se jedná o test zestručněný, nikoli však zjednodušený.

Mnohé rodiče „nějaké fleky“ Rorschachovy, tím méně Zulligerovy metody neuspokojí. Za vskutku vědecký přístup považují, pokud je psycholog zahltí mnohahodinovou prací s dotazníky. Též ocení časově náročné zjišťování IQ. Je však nutné konstatovat, že ani IQ umožňující členství v Mense neříká samo o sobě nic například o sociálním intelektu a empatii. Schopnost abstraktního myšlení je cenná věc. V manželství a rodičovství ne však právě nejpodstatnější. I člověk dosahující namátkou v Ravenově testu podprůměrných výsledků může být vynikajícím rodičem.

KOMENTÁŘ

Hugo Široký tragicky zemřel roku 1972. I po více než 40 letech si dovedu živě představit jeho šibalské oči pod brýlemi s černými obroučkami. K nepatrnému, lehounce ironickému úsměvu mezi rty s výraznou bradkou jako bych slyšel: „Nutno ovšem konstatovat, že znalec je placen mimo jiné i dle počtu hodin, kdy klient pracuje s testy. Dále pak samozřejmě i za vyhodnocování zmíněných diagnostických metod. Jistěže nelze s jistotou tvrdit, že čím více testů, tím je posudek objektivnější. S poměrně značnou pravděpodobností však lze konstatovat, že čím více testů, tím bude posudek dražší.“

1.2 Projektivní metody

Projektivní metoda konfrontuje zkoumanou osobu s určitou situací, jež může vyvolávat různé reakce. Tyto reakce nejsou náhodné. Lze z nich usuzovat na osobní svět individua.

Vodítkem pro pochopení významu (nejen) projektivních metod může být Metodické doporučení MPSV č. 8/2009 k postupu a cílům psychologického vyšetření žadatelů o osvojení nebo pěstounskou péči. K užití a vyhodnocení psychologických diagnostických technik doporučuje: „V každém případě uplatnit řízený rozhovor a strukturované dotazníky.“ Vždy použít techniku umožňující interakční přístup (pozorování). Vždy uplatnit projektivní přístup. Adekvátně, výběrově volit metody speciální. Způsob aplikace a propojení diagnostických metod je věcí odborné erudice psychologa a specifických nároků v individuálních případech (účelu vyšetření).

Výhodou projektivních metod je jejich neprůhlednost. Zkoumaná osoba neví, co o sobě psychologovi svou odpovědí sděluje. Riziko záměrného a cílevědomého zkreslení u těchto metod není. Člověk však může buď mlčet, nebo asociace „filtrovat“ – uvést jen některé z nich. Také tento přístup může psycholog poznat a interpretovat.

Obavy z toho, že posuzovaná osoba v dotaznících něco zalže a vyhraje, jsou liché. Sklon ke stylizaci odpovědí lze odhalit. Používá se termín „sklon k desirabilitě“ – k tendenci vidět a dělat se lepším, než jsem. Mnohé dotazníky obsahují škály ke zjištění tzv. „lži skóre“. Obecně platí, že čím více se o projektivní metodě mezi laiky ví, tím méně bývá použitelná. Riziko stylizace se totiž zvyšuje.

Jak Rorschachův, tak i Zulligerův test mohou být použity také interakčně, to znamená u dvou či více lidí naráz. Ti pak mají za úkol shodnout se, „co by to mohlo být“. Podstatná pak není ani tak odpověď jako taková, ale způsob, jakým se dospělo k dohodě, jak se kdo prosazuje, spolupracuje atd.

Z kresebných projektivních metod je často užívána i kresba stromu, pozoruhodná je například kresba lidské postavy. Zvláště u dětí ji je možné použít k určení IQ. Lze ji hodnotit také projektivně k postižení osobnostních rysů a některých postojů.

1.3 Částečně projektivní metody

Při zjišťování vztahů dětí v rodině lze užít i částečně projektivní metody. Patří sem dnes již až příliš známé testy „Naše rodina“, „Začarovaní prarodiče“ nebo „Začarovaná rodina“, ve které kouzelník začaruje rodinu dítěte do zvířat.[2]

Některé diagnostické metody původně považované za projektivní lze dnes chápat v nejlepším případě jako částečně projektivní. Týká se to například oblíbeného Testu rodinných vztahů (Antony-Bene). Dítě si z figurek sestaví svoji rodinu, přidán je „pan Nikdo“. Do schránek u každé figurky poté zařazuje různé charakteristiky typu „tato osoba si se mnou ráda hraje“ nebo „byl bych raději, kdyby tato osoba z rodiny odešla“. Pokud charakteristika na lístku neodpovídá žádnému členu rodiny, obdrží ji „pan Nikdo“.

Není těžké dítě na práci s průhlednými charakteristikami ještě před příchodem k znalci připravit. Zkušený odborník si poradí především tak, že výsledky nebude mechanicky vyhodnocovat. Položkami se bude zabývat především kvalitativně, coby podnětem k rozhovoru s dítětem.

Příklady dětských kreseb

Dětské kresby použité jako ilustrace této knihy jsou kresby Naše rodina a Naše rodina ve zvířecím světě.

Zkuste odhadnout, zda je otec v rozletu sil, nebo v odletu za novými výzvami. Není jasné, zda jsou děti zajíci, nebo medvídci. Je otázkou, zda děti chtějí pelášit jako zajíci jinam. Kéž by šlo spíše o veselá medvíďata.

Matka sama u vánočního stromečku. Dítě chybí.

Matka chybí.

Těžko říci, zda skutečnost, že má otec nadváhu, ovlivnila přelétavost matky. Na pováženou je, že chybí autorka kresby.

Tentokrát chybí otec.

Matka lev, otec včelka. Je to kompatibilní?

1.4 Nevhodné testy: Také odborník se může zmýlit

Výkonových testů nebo zkoušek zaměřených na osobnostní rysy, vztahy a patologii je k dispozici nepřeberně. Standardizovaných metod ke zjištění výchovných postojů typu reálně preferované výchovy a výchovných kompetencí je v rámci české populace naopak velmi málo. Také u testů platí, že „není na světě ten, který by se líbil psychologům všem“.

Zvláště v minulosti byl u nás hojně využíván samizdatový překlad amerického testu PARI. Pomineme-li jisté rozdíly mezi stylem výchovy v USA a u nás, je to test, v němž je snadné se stylizovat. V rámci zjišťování výchovných schopností lze citovat postřeh Zdeňka Matějčka: „Nikdy nemůžeme předem vědět, jaké to bude, když budeme umírat.“ Není to morbidní glosa. Jen ukazuje, že o mnohých situacích můžeme spekulovat, ale skutečnost je možné objektivně hodnotit, až když nastane.

Závěrem klípek z psychologické kuchyně. Validita, reliabilita, přesnost v zadání instrukce k práci na testu a všechny možné psychometrické charakteristiky jsou důležité. Existuje ale i něco jiného, přesně nepostižitelného. Některému psychologovi „sedí“ jeden test, druhému zase jiný. Opravdová znalost testu nevyplývá z držení certifikátu o školení. Musí se získat praxí. Někdy stačí jen desítky administrací oné metody. Jindy, například u Rorschacha, je vhodné vyhodnotit spíše stovky protokolů. Inu i mistrovské housle se mistrovsky rozezní jen v rukách mistra. Krásně česky řečeno: Chce to „sicflajš“, talent, praxi a zájem. Ostatně to platí i pro spokojené manželství.

KOMENTÁŘ

Klára Samková zařadila na svůj blog 20. 12. 2008 text „Lesk a bída soudních znalců duší“, na internetu si jej od 20. 12. 2008 do 2. 11. 2012 přečetlo 9 350 lidí. Plně souhlasím s jejím názorem: Kvalitní posudek může podat jen znalec, který skvěle rozumí jak svému oboru, tak právní problematice a k psaní posudku má čas a motivaci.

Paní doktorka opakovaně doporučuje test MMPI. Píše: „Právě tento MMPI test by měl být pravidelnou součástí všech psychologických vyšetření požadovaných při zkoumání rodinných poměrů.“ Tento názor ilustruje složitost volby psychologických diagnostických metod. Jsou psychologové, kteří mají s testem bohaté zkušenosti a dokážou z něj vytěžit maximum. Jsou jiní – patřil jsem k nim já, namátkou i Věra Capponi a též náš učitel Hugo Široký, kteří onen test užívali málo. Jednoznačně preferovali test Rorschachův.

Za mých časů nebyl test MMPI v ČR oficiálně vydán ani standardizován. Manuál byl šířen samizdatem. Zda a odkdy je tomu jinak, nevím. Pravděpodobnost, že znalec použije onen neoficiální překlad, je velká. V češtině byl poměrně nedávno vydán test MMPI 2 – modernější a seriózně zpracovaná verze Minnesoty. Obě verze totožné nejsou. Zaměňovat je by bylo stejně nevhodné jako zaměňovat dva odstavce v paragrafech. MMPI tedy sám o sobě kvalitu posudku nezaručí.

[1] Přehledným popisem postavení znalců z hlediska stávajícího právního uspořádání v ČR, jakož i využitím soudního znaleckého posudku jako důkazu při jednání, se zabývá HOŘÍNOVÁ, A. (PrF MU Brno). Znalecký posudek jako důkaz v rámci péče soudu o nezletilé. Dostupné z: www.law.muni.cz/sborniky/dp08/files/pdf/obcan/horinova.pdf.

[2] O těchto metodách důkladně informuje MATĚJČEK, Z., DYTRYCH, Z. Radosti a strasti prarodičů. Praha: Grada, 1997. Ze znalecké praxe čerpá publikace NOVÁK, T. Co dítě sděluje, když nakreslí svoji rodinu. Olomouc: Rubico, 2004.

Konec ukázky

Table of Contents

Titulní strana

K zamyšlení

Mott o autora

Předmluva

Úvodem

1. Minikurz „pro neplavce“

Průvodce laika psychologickým posuzováním, testy a požadavky kladenými na posudek

1.1 Jaké typy testů jsou vhodné

1.2 Projektivní metody

1.3 Částečně projektivní metody

1.4 Nevhodné testy: Také odborník se může zmýlit

2. Společenské klasobraní aneb Jiří Stanislav Guth-Jarkovský tentokrát ne „na dvoře republikánském“, ale u znalce

Jak se chovat u znalce z oboru psychologie

3. Je znalec plavec?

Jaké otázky si lze položit nad znaleckým posudkem v případě, že máte pochybnosti o tom, zda znalec „umí plavat“

4. Toreadore smělý, pozor si dej

Jak formulovat nesouhlas s posudkem psychologa

5. Kritéria pro posuzování kvality výchovných schopností rodičů

6. Znalecké rodinné stříbro

Příklady dobře zpracovaných znaleckých posudků

7. Soukromý psychologický posudek

8. Především neškodit

9. Jednejte asertivně