JEN SINCEROVÁ

Buď ťažký frajer

Copyright © 2013 by Jen Sincero

Translation © 2016 by Sára Moyzesová

Jacket design © 2016 by Marek Novák

Slovak edition © 2016 by Ikar

Z anglického originálu You are a Badass (Running Press, USA, 2013)

preložila Sára Moyzesová.

Redigovala Magdalena Borovcová.

Obálku navrhol Marek Novák.

Technická redaktorka Helena Oleňová.

Vydalo vydavateľstvo Ikar, a. s., Bratislava v roku 2016 ako svoju 922. publikáciu v elektronickej podobe.

Sadzba a zalomenie do strán PRO 2, a. s., Bratislava.

ISBN 978-80-551-4796-3

Pre môjho mimoriadne láskavého otca a brata Stephana za ich podporu

A napokon, po tom všetkom,

Slnko nikdy nepovedalo Zemi:

„Si mojím dlžníkom.“

Pozri, čo taká láska dokáže.

Rozžiariť nebo.

Rumi

ÚVOD

Môžete začať z ničoho. Pri prešľapovaní na mieste sa z ničoho nič pred vami vynorí cesta.

Reverend Michael Bernard Beckwith

– bývalý narkoman, z ktorého sa stal veľmi inšpiratívny kouč osobného rozvoja

Vždy som si myslela, že podobné citáty sú úplné hlúposti. Nemala som ani poňatia, čo chce vlastne autor povedať. Na druhej strane, ani som sa tým nezaťažovala. Bola som v ťažkej pohode. To málo, čo som vedela o duchovnom svete a sebarozvíjaní, mi prišlo dosť trápne: Bolo z toho cítiť zúfalstvo a z tých náboženských drístov a neustáleho objímania mi bolo na vracanie. Nehovoriac o tom, ako som frflala len čo sa reč zvrtla na rozhovor o Bohu. V mojom živote však bolo mnoho vecí, ktoré som zúfalo túžila zmeniť. Keby som už vtedy aspoň trochu počúvala, čo mi všetci tí svätuškári chcú povedať, všetko by možno bolo inak. Nežila som zle a nebola som nešťastná: Podarilo sa mi vydať niekoľko kníh, mala som množstvo blízkych priateľov, skvelú rodinu, vlastný byt aj auto, jedlo, všetky zuby, oblečenie a čistú pitnú vodu. To všetko je úplný luxus v porovnaní s tým, ako žije väčšina ľudí na tejto planéte. No v porovnaní s vlastným nevyužitým potenciálom som sa cítila dosť nevýrazne a nudne.

Môj pocit zo života sa scvrkol na: A toto akože má byť všetko? Naozaj? Budem zarábať len toľko, aby mi peniaze stačili na zaplatenie nájomného? Už zase? Mám stráviť ďalší rok randenia s úchylákmi a slabochmi, ktorí majú strach zo záväzkov, len preto, aby v mojom živote nechýbalo trochu drámy? Fakt? Mám sa vážne pýtať sama seba, aký zmysel má môj život a potom sa celé dni ľutovať tak, ako som to urobila už miliónkrát?

To. Je. Fakt. Nuda.

Cítila som, ako môj život plynie bez výrazných zakolísaní a len veľmi zriedkavo som sa dokázala niečím nadchnúť. Najbolestivejšie bolo, že som v hĺbke duše CÍTILA, že mám na viac, že mám v sebe dosť sily prijímať a dávať lásku rovným dielom a žiť naplno. Že keď chcem, dokážem hory prenášať a meniť svet k lepšiemu... Fíha, čo je to? Pokuta za parkovanie? To azda nie je možné. Fakt si nemôžem dovoliť stále platiť pokuty, tento mesiac je to už tretia! Idem im povedať, čo si o nich myslím... takže, tramtarará, vo veľkom štýle sa vyberiem na políciu s hlavou plnou toho, čo sa im chystám povedať priamo do očí. A takto mi ubehli celé týždne a ja som zrazu ostala v nemom úžase nad tým, že ešte stále sa motkám vo svojom malom zaprdenom byte a každý večer sa napchávam lacnými tacos.

Predpokladám, že zápasíte s podobnými problémami a že pritom viete, že sa to dá aj inak. Možno žijete so svojou spriaznenou dušou a tešíte sa spolu zo života, no s peniazmi ste na tom tak, že aj váš pes si musí zháňať potravu sám. Možno, naopak, prehadzujete peniaze vidlami a presne viete, čo chcete, no už si ani nespomínate, kedy ste sa naposledy schuti zasmiali. Alebo nemáte ani šťastie v láske, ani peniaze a celé dni trávite nariekaním nad svojím osudom. Alebo pri poháriku. Prípadne pravidelne vyskakujete z kože, keď od policajtov dostanete ďalšiu pokutu za parkovanie a ide vás rozhodiť z toho, že im chýba akýkoľvek zmysel pre humor a že vás v konečnom dôsledku na toto finančné dno dostali oni. A možno máte všetko, čo si len človek môže priať, no chýba vám pocit naplnenia.

Nemusíte nevyhnutne zarábať milióny, či vyriešiť svetový mier, alebo mať vlastný program v telke, jedine ak presne toto chcete. Možno je vaším poslaním dobre sa postarať o rodinu alebo vypestovať nádherný tulipán.

Celé tajomstvo tkvie v tom, aby ste sa začali venovať tomu, čo vás napĺňa a v čom ste dobrý namiesto nariekania nad tým, čo nemôžete mať. Alebo čo si nezaslúžite. Prípadne nad tým, že ste nenásytný egomaniak, ktorému nestačí to, čo má a dookola musí počúvať reči svojho otca či tety Mariky o tom, čo by mal robiť. V podstate ide o to, mať gule prejaviť sa ako tá najžiarivejšia, najšťastnejšia a najfrajerskejšia verzia seba samého, nech už to znamená čokoľvek.

Dobrá správa je, že na to potrebujete len jednu vec: Posunúť sa smerom od vôle zmeniť svoj život k rozhodnutiu zmeniť svoj život.

Vôľa zmeniť svoj život spočíva v sedení na gauči s pohárom vína v jednej ruke a bedekrom v druhej.

Rozhodnutie zmeniť svoj život znamená vrhnúť sa po hlave za naplnením svojich snov, nech už to stojí čokoľvek, a nájsť v sebe odhodlanie a radosť ako týždeň pred stužkovou.

Možno budete musieť začať robiť to, o čom ste si nikdy nemysleli, že raz urobíte, pretože ak by vás pri tom videli vaši priatelia, radšej by ste sa prepadli pod čiernu zem. Začali by si o vás robiť starosti, alebo sa dokonca prestali s vami priateliť, pretože ste sa zmenili. Musíte začať veriť všetkému, čo nie je na prvý pohľad viditeľné, alebo sa vám zdá priam nemožné. Budete sa musieť vzdať strachu, vyjsť zo svojej ulity, pustiť sa do vecí, ktoré pre vás vôbec nie sú pohodlné, pretože len tak sa dá vypestovať návyk. Budete musieť opustiť svoje staré ja a urobiť zásadné rozhodnutie zmeniť svoje presvedčenie od základov a správať sa, akoby vám išlo o krk.

Pretože, viete čo? Ide o váš život.

Nech už to znie akokoľvek bláznivo, nie je to horšie než zobudiť sa uprostred noci s pocitom, že vám niekto zaparkoval na hrudníku kamión s ťažkým nákladom a vy si pod jeho váhou začínate uvedomovať, že vám život uniká pomedzi prsty a že by ste sa konečne mali zobudiť a zobrať osud do vlastných rúk.

Asi ste už počuli o ľuďoch, ktorí museli prejsť drastickými zmenami, keď ich život pritlačil k múru – našli si hrčku v prsníku alebo im vypli elektrinu, či skĺzli k nezáväznému sexu výmenou za drogy, čo ich donútilo konečne sa zobudiť a urobiť zásadnú zmenu. Vy však nemusíte čakať na to, až padnete na dno, aby ste sa mohli začať pomaly vyhrabávať zo svojej diery. Môžete začať už teraz.

Poetka Anaïs Ninová v jednej zo svojich básní napísala: „Potom prišiel deň, keď bolo bolestnejšie ostať navždy púčikom než kvetom v rozkvete.“ Toto bol aj môj prípad a zrejme nie som sama. Moja cesta bola a je neustálym procesom, ktorá začala mojím rozhodnutím urobiť vo svojom živote zásadné zmeny nech to stojí, čo to stojí. Nič z toho, čo som dovtedy skúšala, nefungovalo a ja som to donekonečna rozoberala so svojím terapeutom a trápila tým svojich priateľov. Makala som ako fretka, potom som vybehla na pivo s kamošmi a dúfala som, že nejako predsa len bude... Dostala som sa do bodu, že som bola schopná vyskúšať naozaj čokoľvek, len aby mi život ukázal svoju prívetivejšiu tvár. Lenže: Pomaly! Pomaly! Vesmír ma testoval, či to skutočne myslím vážne.

Chodila som na motivačné semináre, kde mi dali menovku a posadili vedľa podobného zúfalca, s ktorým sme sa tľapkali po ramenách a kričali na seba: „Si skvelý a ja tiež!“ Bejzbalovou pálkou som udierala do vankúša a vrieskala ako zmyslov zbavená, potom som sa pokúšala spojiť so svojím duchovným sprievodcom, zúčastnila som sa rituálu sobáša samej so sebou, napísala som milostný list svojej maternici, prečítala snáď všetky motivačné príručky na svete a minula žalostne veľa peňazí na súkromných koučov.

Urobila som to aj pre vás.

Ak ste vo svete motivačnej literatúry nováčikom, pevne verím, že vám táto kniha osvetlí základné pojmy a myšlienky, ktoré aj mne kedysi zmenili život. Rovnakú šancu máte aj vy, a to dokonca bez toho, aby ste sa už v polovici cesty nevládali nadýchnuť. Ak ste do sveta motivačnej literatúry už nazreli aspoň jedným očkom, verím, že sa predsa len dozviete niečo nové, alebo získate iný uhol pohľadu, aby ste sa dokázali pohnúť vpred a dosiahli hmatateľné výsledky.

A ak sa mi podarí vás presvedčiť, že sa musíte postarať o svoje vnútorné dieťa, moja úloha bude splnená.

Keď som začala na sebe pracovať, mojím cieľom bolo zarobiť čo najviac peňazí. Nemala som ani potuchy, ako si zabezpečiť pravidelný príjem. Najťažšie bolo priznať si, že mám peniaze rada, vzhľadom na to, že som sa živila ako spisovateľka a hudobníčka, lebo túžba po peniazoch je pre umelcov predsa len dosť nevkusná, nie? Myslela som si, že stačí, ak sa sústredím na umenie, a peniaze ku mne nejako prídu. Táto vznešená myšlienka je typická pre väčšinu umelcov. Premýšľať ako snobský intelektuál mi celkom išlo. Popritom som videla toľko ľudí, ktorí sa išli zodrať od práce, aby si zarobili nejaké peniaze, prípadne ich práca k smrti nudila, že som sa vážne nechcela stať jednou z nich. Ak k tomu ešte pridáte moje pohŕdanie bohatstvom, niet divu, že som mnohokrát takmer jedla zvyšky zo smetiakov.

Napokon som si uvedomila, že sa musím sústrediť nielen na zarábanie peňazí, ale sa musím aj zbaviť strachu z nich a nenávisti k nim, ak to naozaj chcem v živote rozbaliť. Vtedy som svoju knižnicu začala plniť rozličnými motivačnými príručkami a na stole sa mi ponižujúco hromadili menovky z motivačných seminárov. Dlh na mojej kreditke dosiahol historické dno, lebo na osobného kouča som minula viac peňazí než na všetky svoje ojazdené autá dohromady. Čuduj sa svete, v nasledujúcich šiestich mesiacoch som svoj príjem strojnásobila, najmä vďaka online obchodnému kurzu pre začínajúcich spisovateľov. Dnes už je môj príjem, chvalabohu, stabilný a umožňuje mi slobodne cestovať do všetkých kútov zemegule. Popritom stále píšem, venujem sa hudbe, rečním na prednáškach a seminároch a školím ľudí v oblastiach, kde to najviac potrebujú. Využívam pri tom viaceré koncepty, nad ktorými som sama kedysi prevracala oči, no dnes som do nich zamilovaná.

Budem sa snažiť sprevádzať vás cestou, po ktorej chcete ísť, no chcem vás požiadať, aby ste boli trpezlivý a moje odporúčania prijímali s otvorenou mysľou. Vlastne nie, urobíme to takto: OSTAŇTE OTVORENÝ, INAK POCHODÍTE ZLE! Myslím to vážne. Je to fakt dôležité. Dostali ste sa tam, kam vás priviedla vaša cesta, a ak s tým nie ste spokojný, nebráňte sa zmene.

Ak chcete žiť svoj život tak ako nikdy predtým, musíte začať robiť veci, ktoré ste nerobili nikdy predtým.

Je mi úplne jedno, za akého smoliara sa momentálne považujete. Uvedomte si, že ste gramotný a máte dosť času a peňazí, keď ste si mohli dovoliť kúpiť túto knihu, takže žiadne náreky, prosím.

Nechcem, aby ste sa cítili previnilo alebo nebodaj nadradene. Práve naopak: Vážte si to, ak ste sa rozhodli, že je čas vykonať zmeny vo svojom živote, buďte pripravený podeliť sa so svetom o to, aký úžasný človek ste. Pretože o tom to celé je.

Potrebujeme bystrých ľudí s veľkým srdcom a otvorenou mysľou, ktorí sú ochotní pomenovať, čo všetko k zmene potrebujú, aby mal ich život konečne zmysel.

Ľudia by mali byť šťastní, naplnení a milovaní, aby svoje bremená neprenášali na ostatné žijúce bytosti na tejto planéte, vrátane zvierat.

Potrebujeme byť obklopení ľuďmi, ktorí majú radi seba samých a vyžaruje z nich spokojnosť, aby sme nezaťažovali budúce generácie problémami a falošnými predstavami o tom, že peniaze sú zlo, že nie sme dosť dobrí a že si nezaslúžime žiť život plnohodnotne. Práve naopak: Potrebujeme ľudí, ktorí sú v pohode, žijú naplno a dokážu inšpirovať mnohých ďalších, ktorí inšpiráciu potrebujú.

Prvá vec, o ktorú vás chcem požiadať, je, aby ste začali veriť tomu, že naše možnosti sú skutočne neobmedzené. Nezáleží na tom, že sa nedokážete prestať napchávať, alebo si myslíte, že ľudia sú od prírody zlí, alebo si nedokážete udržať partnera, ani keby bol priviazaný o vaše členky. Všetko je možné, verte mi.

Pozrite sa na to aj takto: Čo môžete stratiť? Ak sa začítate do tejto knihy a po čase zistíte, že sú to len táraniny, ešte stále sa môžete vrátiť k svojmu nudnému životu. Na druhej strane, ak odhodíte nedôveru bokom, vyhrniete si rukávy, pôjdete do rizika bez strachu a obmedzení, jedného dňa sa prebudíte a zistíte, že žijete presne taký život, aký ste si vždy predstavovali.

PRVÁ ČASŤ

AKO SA TO ZAČÍNA

1. KAPITOLA

UROBIL SOM TO PODVEDOME

Ste obeťou pravidiel, podľa ktorých žijete. Jenny Holzerová – umelkyňa, mysliteľka, fantastická inšpirátorka

Pred mnohými rokmi som utrpela veľmi nepríjemné zranenie. Zabávali sme sa s priateľmi na vzrušujúcej hre bowlingu a v jej závere, keď sme už mali víťazstvo takmer isté, som bola pripravená na svoj posledný hod. Tancovala a vrieskala som nadšením, chcela som sa tak veľmi predviesť, že som si nevšímala podlahu.

Až vtedy som si uvedomila, aká silná konkurencia vládne v tomto športe. Jednoducho vám naolejujú alebo namažú niečo odporne slizké, kĺzavé a lepkavé pozdĺž celej dráhy, a ak náhodou niekto spadne pri tom, ako sa pokúša o dokonalý hod, nuž, má smolu. Skončí priamo na podlahe, ktorú nerozbije ani ťažká bowlingová guľa.

O niekoľko týždňov na to, som sa v posteli túlila k chlapíkovi, ktorého som stretla v Macy’s a snažila som sa mu vysvetliť, že sa prebúdzam uprostred noci s neznesiteľnými bolesťami v chodidlách. Podľa akupunkturistu bolesti pochádzali z nervov v chrbtici, ktorá pri páde na zem utrpela obrovský šok. Aby som mohla vôbec zaspať, musela som si kúpiť pevnejší matrac.

„Aj mňa v spánku bolí chrbát!“ Zvolal chlapík a zdvihol ruku, aby sme si tľapli.

Ostala som v nemom úžase a potom som sa naňho naštvala. Jednak bol nákup nového matraca úplne bizarný, až zahanbujúci (predstavte si, že ležíte s vankúšom medzi nohami a všetci na vás hľadia), no okrem toho vedľa mňa ležal predavač a nadšene mi hrkútal čosi do ucha. To už bola trochu silná káva aj pre mňa.

Kým zákazníci testovali matrace, ostatní predavači pokojne stáli vedľa postele a oboznamovali ich s vlastnosťami matraca, na rozdiel od predavača, ktorý sa venoval mne. Ľahol si vedľa mňa, preložil si ruky na hrudníku a začal trkotať nezmysly, akoby sme boli v letnom tábore. Jasné, že bol milý a tak, aj z jeho znalostí cievok, latexu a pamäťovej peny som skoro spadla z nôh, no už som len čakala, kedy ma objíme a začne sa ku mne túliť.

Bola som príliš priateľská? Nemala som sa ho najskôr radšej spýtať, odkiaľ pochádza? Myslel si, že keď som rukou potľapkala vankúš, znamenalo to, že ho pozývam, aby si ku mne ľahol?

Áno, asi som mala toho čudáka požiadať, nech okamžite zlezie z postele, alebo poprosiť iného predavača o pomoc a prestať cúvať k dverám. Bol to jediný deň v tom týždni, keď som mala na nakupovanie matraca čas, no vymklo sa mi to z rúk, pretože som „svojho“ predavača nechcela zahanbiť.

Nechcela som ho zahanbiť!

Takto som totiž bola doma vychovávaná: Utiecť, len čo sa dostanem do nepríjemnej situácie. Ďalšie zručnosti zahŕňali rýchly útek, neschopnosť povedať čo len slovo, prípadne sa začať rozprávať o počasí, čo najrýchlejšie vymazať celú skúsenosť z hlavy alebo sa rozplakať z toho, že som asi zle počula. Náš nedostatok zručností v konfrontáciách a iných nepríjemných situáciách pre mňa nie je žiadnym prekvapením, vzhľadom na to, že aj moja mama bola vychovávaná v presvedčení, že deti síce môže byť vidieť, ale nesmie ich byť počuť, a akýkoľvek náznak emócie, ktoré prejavujú len slabosi, si zaslúži pohŕdanie.

A hoci ma moja mama vychovala vo veselom, srdečnom a milujúcom prostredí, trvalo mi celé roky, kým som sa naučila, ako mám reagovať, keď mi niekto povie vetu, z ktorej ma doteraz mrazí: „Musíme sa porozprávať.“

Chcem tým povedať, že nie je vaša vina, ak máte pocit, že ste v riti. Vaša chyba je, že nie ste schopný sa odtiaľ vyhrabať a prenášate svoje bremená na ďalšie generácie, podobne ako sa kedysi dedil erb alebo recept na kukuričný chlieb, alebo, ako to bolo v mojom prípade, konfrontácia rovná sa infarkt.

Keď ste sa narodili, bol z vás malý kričiaci uzlík, z ktorého sa tešila celá rodina. Nevyžadovalo sa od vás nič, len papanie a kakanie. Nemali ste ani šajnu, že máte nejaké telo, nehovoriac o tom, že by ste sa zaň mali nebodaj hanbiť. Keď ste sa obzerali okolo seba, všetko bolo pre vás nové. Nemali ste strach z ničoho na svete, nič nebolo veľmi drahé alebo staromódne. Všetko ste strkali do úst a ochutnávali, a ak vám niekto niečo ponúkol, bez rozpakov ste si to vzali. Boli ste úplne normálna ľudská bytosť.

Kým ste preskúmavali a ochutnávali tento svet, od ľudí okolo vás ste dostávali rozličné informácie o tom, ako to tu funguje. Odkedy ste boli schopný vnímať, čo vám druhí ľudia hovoria, začali sa vo vás kopiť rozličné koncepty a presvedčenia, ktoré vo väčšine prípadov nemali nič spoločné s tým, kto naozaj ste. Alebo išlo o znôšku nezmyslov (napr. svet je nebezpečné miesto pre život, ste príliš tučný, homosexualita je prekliatie, na veľkosti záleží, tam by predsa nemali rásť vlasy ani chlpy, vysoká škola je dôležitá, hudobníci a umelci sú len komedianti, tým sa predsa nedá živiť atď.).

Hlavným zdrojom týchto konceptov boli, pochopiteľne, vaši rodičia, ktorým asistovali príbuzní, kamaráti, skrátka všetci tí, medzi ktorými ste sa pohybovali. Vaši rodičia sa vám so všetkou svojou láskou snažili vštepiť názory a myšlienky, ktoré oni prevzali od svojich rodičov, ktorí ich zase prebrali od tých svojich a tak ďalej.

Problém je, že mnohé z nich nemajú vôbec nič spoločné s tým, kto ste vy, prípadne sú to úplné nezmysly.

Uvedomujem si, že to hovorím, akoby nám všetkým šibalo, no, úprimne, nešibe tak trochu každému z nás?

Väčšina ľudí žije v ilúziách založených na predstavách niekoho iného.

Až kým sa jedného krásneho dňa neprebudia do tvrdej reality.

Funguje to takto: Ľudia majú vedomie a podvedomie. Väčšina z nás rozoznáva vedomé impulzy, pretože vedomie je miesto, kde sa spracovávajú všetky informácie, ktoré dostaneme. Je to miesto, kde pátrame a zisťujeme, vyhodnocujeme, zvažujeme, trápime sa, analyzujeme, kritizujeme, nenávidíme sa za to, že máme veľké uši, rozhodujeme sa, že prestaneme jesť vyprážané jedlá, chápeme, že 2 + 2 = 4, snažíme sa zapamätať, kde sme, dočerta, zabudli kľúče od auta atď.

Vedomá myseľ je nemilosrdný hráč, ktorý neustále skáče z myšlienky na myšlienku a dokáže sa zastaviť len v spánku, no keď otvoríme oči, celý kolotoč začína odznova. Vedomá myseľ, ktorá sídli v čelovom laloku mozgu, sa plne rozvinie až v období puberty.

Na druhej strane, podvedomie je neanalytická časť mozgu, ktorá sa vyvíja od okamihu, keď prídeme na svet. Zodpovedá za naše pocity a inštinkty, ale aj za hysterické záchvaty s vreskom, ktorý trhá uši. Je zároveň miestom, kde sa ukladajú všetky informácie, ktoré k nám prichádzajú zvonka.

Podvedomá myseľ verí všetkému, čo prijme, pretože neobsahuje žiadny filter a nedokáže rozoznať rozdiel medzi tým, čo je pravda a čo lož. Ak nám rodičia povedia, že nikto v našej rodine nedokáže zarábať peniaze, uveríme tomu. Ak nám ukazujú, že manželstvo je súťaž v tom, kto dostane silnejšiu ranu do tváre, tiež tomu uveríme. Veríme im, aj keď si vymyslia príbeh o tučnom chlapíkovi s bielou bradou oblečenom v smiešnom červenom kabáte, ktorý sa zakráda dolu komínom a nosí nám darčeky. Prečo by sme teda neverili aj iným hlúpostiam, ktorými nás kŕmia?

Naše podvedomie je ako malé dieťa, ktoré nevie, kde je sever. A zhodou okolností, práve v detstve dostávame väčšinu informácií. Výsledok je, že naozaj nevieme, kde je sever (lebo náš čelový lalok sa ešte len vyvíja). Informácie prijímame prostredníctvom slov, úsmevov, zamračených pohľadov, povzdychov, zdvihnutého obočia, sĺz, smiechu a pod. od ľudí, ktorí nemajú žiadny filter. Všetko sa tak hromadí v našom podvedomí, kde si informácie ukladáme do šuplíka s názvom: Pravda o svete. Tam si žijú svojím životom, nerušene a netriedene, až kým sa o niekoľko desiatok rokov nenájdeme na gauči u psychoanalytika alebo na protialkoholickej klinike. Už zase.

Môžem vám takmer zaručiť, že keď sa so slzami v očiach spýtate seba samého: Tak čo je teda, doriti, môj problém?

Odpoveď leží ukrytá niekde hlboko v podvedomej viere či presvedčení, ktoré so sebou ťaháme celé roky bez toho, že by sme si to vôbec uvedomovali. A to je najdôležitejšie. Tak sa na to pozrieme trochu zblízka, súhlasíte?

1. Naše podvedomie obsahuje predstavu o tom, ako by sme mali žiť. Je to nekonečná šou založená na nefiltrovaných informáciách, ktoré sa nám v hlave nahromadili ešte v detstve.

2. Vo väčšine prípadov sme k podvedomým predstavám, ktoré riadia náš život, úplne ľahostajní.

3. Keď sa konečne začína vyvíjať naše vedomie, a nezáleží na tom, aké veľké, bystré a vzletné narastie, stále nás ovládajú predstavy, ktoré sa nachádzajú v podvedomí.

Naše vedomie si myslí, že to má pod kontrolou.

Nemá.

Naše podvedomie si nemyslí nič, ale má všetko pod kontrolou.

To je dôvod, prečo sa mnohí z nás v živote potkýnajú, hoci robia všetko možné, len aby mali svoj osud vo vlastných rukách a žili život, ktorý si vysnívali.

Povedzme teda, že ste vyrástli v rodine, v ktorej váš otec drel ako kôň, chodil po dome, kopal do nábytku a nadával, že peniaze nerastú na stromoch, ale ktorý vás zároveň zanedbával, pretože na vás pri množstve práce nemal čas. Do vášho podvedomia sa uložili tieto informácie:

- Peniaze = boj o prežitie.

- Peňazí nikdy nie je dosť.

- Môj otec ma opustil len pre peniaze.

- Peniaze sú čisté zlo a spôsobujú len utrpenie.

Neskôr v dospelosti to potom vyzerá tak, že viete, že by ste sa najradšej mali ako prasa v žite, no podvedome peniazom neveríte, stále ich máte málo, a navyše vás trápi, že ak by ste zarábali viac, opustí vás niekto, koho ľúbite. Tento podvedomý strach sa v živote napokon prejaví tým, že ste stále na mizine, aj keď sa všemožne snažíte zarobiť viac, alebo sa v peniazoch topíte, aby ste sa ich napokon vzdali zo strachu, že vás milovaný človek opustí. A to je neskutočne frustrujúce.

Bez ohľadu na to, čo si myslíte, že chcete, platí, že ak ste podvedome presvedčený, že budete trpieť alebo že si to nezaslúžite, po A) nikdy to nedostanete, po B) dostanete to, ale bude vás to zožierať.

Tak to pre istotu pustíte.

V skutočnosti si ani neuvedomujeme, že keď sa chystáme zjesť už štvrtú šišku, prípadne ignorujeme intuíciu a pri oltári stojíme s chlapíkom, ktorý sa až priveľmi podobá na nášho otca, známeho donchuana, šéfuje nám podvedomie. Ak nie je naše podvedomie v súlade s tým, čo naozaj chceme, alebo čomu (v srdci) veríme, vzniká konflikt medzi tým, čo sa snažíme vytvoriť a čo v skutočnosti naozaj tvoríme. Je to ako šoférovať s jednou nohou na plyne a s druhou na brzde. (Áno, jasné, všetci máme nejaké podvedomé presvedčenia, ale podstatný je princíp.)

Môže to vyzerať aj takto:

Vedomie: Túžim nájsť niekoho, s kým budem šťastný a s kým budem žiť spokojne až do smrti.

Podvedomie: Intimita vedie len k bolesti a trápeniu.

Prstenník: Bez prsteňa.

Vedomie: Chcem zhodiť 12 kg.

Podvedomie: Ľudia sú zlí. Musím si voči nim postaviť ochrannú hrádzu.

Telo: Ochranná pneumatika na bruchu.

Vedomie: Som úžasná a sexi a chcem to roztočiť.

Podvedomie: Telesná rozkoš je hriech.

Sexuálny život: Čo ide dnes večer v telke?

Vedomie: Chcem precestovať celý svet.

Podvedomie: Zábava = nezodpovednosť = nezaslúžim si lásku.

Pečiatka v pase: Žiadna.

Je to akoby sme neboli schopní pokojne si posedieť na verande, lebo sa nám zdá, že zvonka ide nejaký smrad. Môžete začať zapaľovať vonné tyčinky, radiť sa so šamanmi, alebo to zvaliť na psa, no kým si neuvedomíte, že problém nie je tam vonku, ale vo vašom vnútri, bude sa s vami ťahať celý život. Prvým krokom, ako sa týchto podvedomých predstáv zbaviť, je uvedomiť si ich a pomenovať. Pretože bez toho, aby ste skutočne pomenovali, o čo vlastne ide, sa môžete do úmoru snažiť vedome vyriešiť problém (premýšľate nad tým, že by ste vymaľovali verandu), ktorého korene ležia oveľa hlbšie (fuj, mŕtvy skunk) vo vašom podvedomí. Je to začarovaný kruh.

Skúste sa teda hlbšie ponoriť do nie práve najlichotivejších oblastí svojho života a popremýšľajte o podvedomých predstavách, ktoré ste si v súvislosti s nimi vytvorili. Pozrime sa bližšie napríklad na peniaze, odveký motor ľudstva. Zarábate menej, než v skutočnosti dokážete? Dosiahli ste hranicu, ktorú nie a nie prekročiť? Zdá sa vám, že zarobiť obrovské množstvo peňazí je nad ľudské sily? Ak ste na predchádzajúce otázky odpovedali kladne, zapíšte si prvých päť myšlienok, ktoré vám pri premýšľaní o peniazoch napadnú. Je tento zoznam plný odvahy a nadšenia alebo strachu a hnusu? Aký vzťah k peniazom mali vaši rodičia? Prípadne vaši príbuzní či ľudia, s ktorými ste vyrastali? Vidíte nejakú spojitosť medzi nimi a vaším vzťahom k peniazom?

Neskôr sa v tejto knihe budeme rozprávať aj o tom, ako sa do hlbín podvedomia ponoriť čo najviac a skúsime napraviť všetko, čo brzdí vašu túžbu žiť život svojich snov. V tejto chvíli sa však len pokúste získať určitý odstup od problémových oblastí svojho života, pomenujte podvedomé predstavy a trénujte tak sval vedomia. Začnite tým, čo sa odohráva vo vašom podvedomí (Aby som zarobil peniaze, musím robiť veci, ktoré neznášam, V blízkych vzťahoch sa cítim ako v pasci, Ak začnem chudnúť, už nikdy si nezamaškrtím, Ak mám sex naozaj rád, určite zhorím v pekle spolu s inými hriešnikmi atď.). Len ak správne pomenujete, čo naozaj leží vo vašom podvedomí, môžete začať vyťahovať kostlivcov zo skrine. Vaša myseľ sa namiesto nich začne zapĺňať novými, čerstvými a úžasnými myšlienkami a presvedčeniami, ktoré tam patria.

Table of Contents

Start

ÚVOD

PRVÁ ČASŤ AKO SA TO ZAČÍNA

1. KAPITOLA UROBIL SOM TO PODVEDOME