Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

doc. PhDr. Markéta Švamberk Šauerová, Ph.D.

JAK PŘEŽÍT SVOU VLASTNÍ PUBERTU (ukázka)

i s učiteli a rodiči

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 6171. publikaci

Recenzovali:

prof. PhDr. Alena Vališová, CSc.

prof. PaedDr. Gabriel Švejda, CSc., dr. h. c.

Ilustrace Kateřina Šauerová

Foto a další obrazový materiál archiv autorky

Odpovědný redaktor Mgr. Martin Hrdina, Ph.D.

Sazba a zlom Antonín Plicka

Zpracování obálky Antonín Plicka

Formát ePub Antonín Plicka

Počet stran 160

Vydání 1., 2016

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2016

Cover Photo © allphoto.cz

ISBN 978-80-271-9126-0 (ePub)

ISBN 978-80-271-9125-3 (pdf)

ISBN 978-80-247-5395-9 (print)

Poděkování

Mým dětem – Katce a Ondrovi za inspiraci.

Ing. Zdeňku Švamberkovi za technickou podporu.

Bc. Štěpánce Vošické a Bc. Petře Řehořkové za spolupráci při přípravě odborných rad.

Elišce Mirovské (12 let), Katce Šauerové (13 let), Láďovi Pokrývkovi (17 let), Ondrovi Šauerovi (17 let), kteří se ujali role kritického čtenáře, pročetli knížku v průběhu jejího vzniku a navrhli úpravy v textech.

Katce Šauerové za vytvoření obrázků a ochotu být modelem pro ukázky relaxačních technik. Ondrovi Šauerovi pak ještě za ochotu napsat předmluvu pro čtenáře.

Předmluva

Ahoj, milí čtenáři,

jmenuju se Ondra, je mi sedmnáct let a moje mamka napsala tuhle knížku. Myslím, že je dobře, že někdo napsal knížku o pubertě pro puberťáky, sám za sebe můžu říci, že puberta je opravdu složité období. Tahle knížka není jen o tom, co to puberta je, co se při ní děje, jak se mění naše tělo, jak se cítíme jednou smutně a jednou vesele, ale ukazuje i to, co může vyvolávat problémy, do nichž se dostáváme, a v jednotlivých kapitolách radí, jak jí projít bez úhony (nebo bez větších šrámů).

Myslím, že je zde mnoho chytrých a zajímavých rad a cvičení, se kterými by toto období mohlo být snesitelnější jak pro vás, tak i pro vaše rodiče a okolí.

Nemyslete si, že už jsem z toho venku, puberta se mnou cloumá ještě pořádně, i když doufám, že to „nejhorší“ mám za sebou – tedy nerad bych se pletl. Vím, jaké to je, časté konflikty s rodiči, ségrou i se spolužáky. S rodiči to je většinou spor o učení a počítač, jelikož pochopitelně chtějí, aby se dotyčný vzdělával a něco z něj bylo, až bude velký, aby měl dostatečný pohyb a nezůstával pořád doma. Se spolužáky jde většinou o problémy v kamarádství, každý začíná prosazovat to své, nikomu se nechce ustoupit a časté neshody mezi kamarády přerůstají až do tak velkých konfliktů, že se už nechtějí ani vidět.

Velkým problémem v tomto období je, že začíná narůstat stres ze školy, kde se my puberťáci – nebo jak dnes někteří mí spolužáci rádi říkají teenageři – musíme učit, abychom se dostali na nějakou dobrou školu (o kterou bohužel stojí většinou spíše naši rodiče než my sami). Učitelé prudí pro nás nesmyslnými požadavky a připomínkami: „Už zase nejsi přezutej!“ „Viděl jsi tento týden už hřeben?“ „Kde jsi dělal ten úkol, to ti ho pomáhalo psát nějaké domácí užitečné zvíře, ne?“ „Řekni doma, ať rodiče nezapomenou přijít na třídní schůzku.“ Ale co vám budu povídat, znáte to taky :-)

Knížku jsem četl celou a můžu říct, že i rád, a tak jsem si říkal, že je škoda, že ji mamka nenapsala dřív. Ne že by mi nedokázala podobné rady dávat, ale nevyprávěla mi při tom příběhy těch druhých. Najednou vidím, že takových problémů má řada jiných dětí a dospívajících. I řada cvičení mi přijde zajímavá – některá jsem si i zkoušel a každé cvičení mi něco dalo.

Já už mám výběr školy za sebou, studuji na gymnáziu a jsem rád, že mně do toho rodiče nemluvili, ale kolem sebe vidím, jak řada kamarádů studuje něco, co je nebaví tak, jak by asi chtěli. Na střední škole je to fajn, podle mě mnohem lepší než na základce. A i když to na základce moc veselé nebylo, je to s každým rokem lepší a klidnější.

Líbí se mi i název téhle knížky – je fakt přesný. Jak přežít svou vlastní pubertu, no, hlavně tu svoji a hlavně aby to s námi všichni vydrželi. I když asi před třemi lety jsem si říkal, že to s těmi rodiči ani druhými není k vydržení. Dnes to vidím trochu jinak. Jsem rád, že mě rodiče berou takového, jaký jsem, asi je to pravda, že to jinak nejde.

Moc vám všem přeju, aby se vám knížka líbila a aby vám ukázala, jak problémy můžete řešit vlastními silami. Protože každý z vás jich má dost, jen o nich možná nevíte.

Ondra Šauer

Seznámení s autory

Markéta Švamberk Šauerová, autorka knihy, pracuje na Vysoké škole tělesné výchovy a sportu PALESTRA, spol. s r. o., na katedře pedagogiky a psychologie. Kromě výuky vysokoškolských studentů pracuje jako dětská psycholožka a má vlastní diagnostickou a poradenskou praxi. Zaměřuje se zejména na oblast motivace dětí a dospívajících k četbě, práci s dětmi se specifickými poruchami učení a chování a osobnostní rozvoj dětí a dospívajících. Má rovněž zkušenost s realizací různých programů zaměřených na podporu sociálních dovedností dětí a dospívajících, včetně rozvíjení komunikačních dovedností u různých cílových skupin. Uvedené kazuistiky pocházejí z její vlastní praxe. Jména, která jsou v příbězích uvedená, jsou změněná. Je autorkou řady odborných publikací, podílela se na několika významných grantových projektech.

Štěpánka Vošická, wellness specialistka a studentka Vysoké školy tělesné výchovy a sportu PALESTRA, se profesně věnuje masážím, které považuje za ideální prostředek k dosažení fyzického i psychického uvolnění jak u dospělých, tak u dospívajících. Podle ní platí, že když se člověk cítí krásně uvnitř, pak se krása odráží i navenek.

Petra Řehořková se odborně věnuje péči o vlastní vzhled a výživovému poradenství, je absolventkou Vysoké školy tělesné výchovy a sportu PALESTRA.

Ondřej Šauer (17 let), autor předmluvy a figurant fotoukázek, je student gymnázia v Praze, řadu let se rekreačně věnuje bojovému sportu buki waza a stolnímu tenisu. Příležitostně publikuje v regionálních novinách a na webu. Je spíše uzavřený. Při přípravě knihy se ujal role kritického čtenáře a pečlivého korektora.

Kateřina Šauerová (13 let), autorka obrázků a figurantka fotoukázek relaxačních technik, je žákyně základní školy v Praze a žákyně základní umělecké školy v oborech příčná flétna a keramika na hrnčířském kruhu. Je skautka-podrádkyně. Kateřina je aktivní, tvůrčí, někdy k neudržení. Ujala se též role kritické čtenářky.

Eliška Mirovská (12 let), další kritická čtenářka a korektorka, je žákyně základní školy v Praze a aktivní sportovkyně – závodně se věnuje šermu. Je aktivní a společenská.

Láďa Pokrývka (17 let), poslední kritický čtenář a korektor, je student střední průmyslové školy v Praze, rád sportuje – věnuje se nohejbalu a vodáctví. Pomáhá vést skupinku ve skautu, je soutěživý a zásadový.

Martina Nechlebová (14 let), figurantka pro fotoukázky relaxačních technik, je žákyně 8. třídy základní školy v Praze a žákyně základní umělecké školy ve výtvarném oboru. Je přátelská a otevřená, ve volném čase se věnuje fotografování a ochotnickému divadlu.

1. Dospívání moje a těch druhých

Dospívání patří mezi nejnáročnější období v životě člověka. Přichází v době, kdy na novou etapu nejsme ještě připraveni, mnohdy odchází nepozorovaně, u každého se projevuje jinak a trvá různě dlouhou dobu. Jediné, co spolehlivě funguje při řešení problémů dospívajících, je trpělivost. A to nejen trpělivost rodičů a učitelů, ale i kamarádů, sourozenců, a hlavně nás samotných. Vždyť řekněte sami, když slyšíte denně od rodičů (nebo těch ostatních), jaké je to s námi „puberťáky“ složité, nemyslíte si vlastně to samé? Nemají dospívající dost starostí sami se sebou? Netrápí i je samotné dennodenní nespokojenost s tím či oním? Jistěže ano, a k tomu ještě poslouchat, jak ti dospívající lezou na nervy ostatním.

Přiznávám, že ne každý musí takové pocity prožívat, ale dost často se u každého dospívajícího objeví různě dlouhý časový úsek, kdy se mu nelíbí opravdu vůbec nic. Ti báječní rodiče jsou najednou naprosto nemožní a nesnesitelní – proboha, proč si dneska táta povídal u lanovky s tím cizím pánem? Vždyť to bylo naprosto trapný. A ještě se dožadoval, abych k tomu něco řekla… Máma asi dobře věděla, proč dneska zůstala doma. Proč se ta Petra najednou tak nemožně oblíká? Vždyť to není vůbec možný! A proč na sebe pořád patlá ty vrstvy krému? Vůbec to neumí… Copak neslyšela, jak se má správně starat o pleť? Že by se měla lépe starat o vlasy? Oni se snad všichni zbláznili… Jsem snad mezi samými mimozemšťany… A jednoduché to nemají ani kluci: Já nevím, co ti rodiče zase mají, nejdříve mě pořád honili do koupelny – vyčistit zuby, umýt nohy, učesat se… a teď? To je pořád Petře, co v tý koupelně proboha děláš? Jsi tam dýl než Jája… Pořád se jim něco nelíbí.

Že vás tyhle příhody nepotkávají? Že vám ostatní přijdou naprosto fajn a v pohodě? Pak můžeme jedině gratulovat, i tak může vypadat dospívání. Někdo si toto období dokáže užít naplno a vychutnat. Tak co kdybychom to zkusili také? Třeba pár nápadů či zkušeností těch, kteří tímto obdobím prošli, pomůže, abyste na dospívání vzpomínali s humorem a „láskou“. Stejně jako rodiče a vaše okolí.

Abychom mohli lépe porozumět období dospívání, ukážeme si nejprve, co se vlastně děje s tělem dospívajícího, protože právě změny nálad a změny chápání (nebo právě i nechápání) těch druhých vyplývají ze změn, které se odehrávají uvnitř těla. Zpočátku nejsou ani vidět, a proto vám i vašemu okolí může trvat, než si to všechno uvědomíte.

Kdyby to jen bylo tak jednoduché… Jako třeba to, kdy slavíme patnácté narozeniny a dostaneme občanku, nebo kdy budeme plnoletí. Je sice pravda, že existují různé kmeny, kde se za pomoci jasně stanoveného rituálu stanoví konec dětství a začátek dospělosti, nicméně biologický vývoj trvá určitou dobu a takové rituály ani změny, s nimiž se mladý člověk potkává, ho nevyřeší. Vřazením mezi dospělé se od člověka očekává ze dne na den jiné chování, naprostá odpovědnost, přijetí role dospělého se vším všudy. V naší kultuře chápeme dospívání jako složitý proces, na jehož konci se „dítě“ stává „dospělým“, ale tuto dobu chápeme jako přípravnou a věnujeme jí s ohledem na poznatky z biologie a psychologie patřičnou pozornost.

Dospívání

Dospívání neboli puberta (toto velmi neoblíbené slovo mladých) přichází ve skutečnosti velmi pozvolna. Těžko se dá říci, že ráno vstanete, cítíte se nanicovatě a řeknete si: Ano, je to tu, mám pubertu. Na toto období se váš organismus připravuje pomalu a dlouho předtím, než skutečně nastane. Ale už v rámci předcházejícího času se cítíme často nesví, jiní.

Na úvod uveďme některá fakta týkající se dospívání. V jeho průběhu dochází ke změnám biologickým, tělesným, psychickým i sociálním, jak ukazuje obrázek 1. Změny v jedné oblasti vyvolávají změny v dalších oblastech. Co období dospívání komplikuje, je to, že u každého se biologické změny promítají do chování jinak a v dost odlišném pořadí. U někoho je více patrný vliv na oblast sociální, u někoho se více promítají do vlastního psychického prožívání, aniž by navenek příliš ovlivňovaly jeho sociální chování. Nyní si ukážeme, jak se typické změny v jednotlivých oblastech projevují.

Obr. 1 Vzájemné působení biologických, tělesných, psychických a sociálních změn

Biologické zrání

V rámci biologického zrání dochází ke změně skladby hormonů, což má za následek nejen pohlavní zrání (výskyt ochlupení, růst prsou, varlat), ale i celkový růst do výšky, změny postavy, růst svalů a kostí. Dost často se opomíjí, že v rámci biologických změn dochází i ke změnám imunologickým. To vede k tomu, že kromě biologických změn, na které si musí dospívající zvyknout, se rovněž často musí vyrovnat se zvýšenou nemocností.

Zvýšená nemocnost je způsobená tím, že organismus dospívajícího je oslaben intenzivní tvorbou takzvaných růstových hormonů – v tomto období v podstatě dochází k největší tvorbě těchto hormonů za celý život. Růstové hormony způsobují růst těla do výšky, růst kostí a svalů a změny ve stavbě těla – u dívek se například rozšiřuje pánev a dochází k ukládání „tukových polštářků“ na typicky ženská místa (boky, prsa), u chlapců se typicky rozšiřují ramena, u děvčat i chlapců dochází k výraznému nárůstu svalů (a také síly). Při růstu do výšky se může stát, že dospívající vyroste až o dvanáct centimetrů za rok. Zpočátku si mladý člověk může připadat i velmi neohrabaný (nejdříve vyrostou ruce a nohy), všímá si, jak jsou mu najednou krátké všechny rukávy nebo nohavice.

Na růstu do výšky se podílí hlavně vývoj dolních končetin a trupu, výška hlavy se mění v tomto věku již málo. Dolní končetiny v období puberty mohou vyrůst až o 15 centimetrů, to souvisí i s tzv. růstovými bolestmi, na které si dospívající stěžují docela často. Trup pak může zvětšit výšku až o 10 centimetrů.

Postupně se proporce těla vyrovnají, ale než k tomu dojde, řada dospívajících si připadá nemotorně a nešikovně, začínají pociťovat nechuť ke sportu a k tělocviku, protože se jim najednou nedaří žádný cvik, navíc si připadají nemožní i svým vzhledem. Jak často v těchto obdobích slýchávají učitelé a rodiče věty typu: „Přece nejsem žádná trapka, abych se producírovala v těch nemožnejch teplákách, běhala po tělocvičně, cvičila ty příšerné cviky… Ne, to po mně nemůže nikdo chtít.“ Přitom právě setrvání u pohybových aktivit je z pohledu správně se vyvíjející postavy velmi důležité – napomáhá rovnému držení těla, správnému usazování potřebných tukových polštářků tam, kam patří, aby dívky vypadaly hezky, vhodnému nárůstu svalové hmoty, který také zajišťuje zdravé držení těla, a u chlapců navíc dodává zjev mužnosti. Přiměřený pohyb napomáhá i snižování napětí, které je spojeno jak s tvorbou velkého množství hormonů, tak i se sociálními konflikty, do nichž se dospívající dostává.

Dalším biologickým ukazatelem „stárnutí“ je vývoj zubů. Mezi desátým a třináctým rokem dochází k výměně mléčných zubů za trvalé a k prořezání druhých stoliček, na konci období tedy vývoj dosahuje plného počtu zubů (až na třetí stoličky – lidově řečeno až na zuby moudrosti). Péče o ústní hygienu je tedy velmi důležitá, neboť poškození zubů vede k již nevratným změnám. U dospívajících, kteří mají vyšší kazivost zubů, je vhodné za pomoci rodičů vyhledat dentální hygienu, kde je možné se poradit o vhodné péči o zuby, nouzovým řešením může být i konzultace s dětským zubním lékařem (opět za asistence rodičů), který může zdravé stoličky před vznikem kazu ochránit za pomoci tzv. konzervace. Zdravý zub je upraven tak, aby byl minimalizován vliv vnějších vlivů na zubní sklovinu. Pomůže to tam, kde i přes správné čištění zubů a i přes dodržování správné životosprávy se zubní kazy vyskytují. V žádném případě se ale mladý člověk nesmí domnívat, že pak může ústní hygienu ošidit.

Vedle vývoje kostry dochází i k prudkému růstu svalů. Svalová vlákna (která jsou v podstatě zdrojem pohybu) rostou do délky, zvětšují svůj objem, mění se i jejich chemické složení. V patnácti letech tvoří svalstvo něco kolem 32 % celkové tělesné váhy (zatímco u dítěte osmiletého to bylo jen 27 %). Pro lepší představu si můžeme procenta přepočítat na váhu, u patnáctiletého mladistvého tedy svaly váží průměrně zhruba 17 kg. Právě nárůst svalů stojí často za velkou změnou váhy. I proto je, jak už jsme psali dříve, velmi důležité správné cvičení, které růst svalů podpoří a napomůže správnému tvaru svalu. S růstem svalů v období puberty souvisí i nárůst síly po patnáctém roce. Například u devatenáctiletého člověka dosahuje síla ruky 74 kp, zatímco v patnácti letech u téhož člověka dosahovala „jen“ 39 kp.

Zrání mozku pokračuje, v jeho vývoji je určitá nepravidelnost. Se změnami při vývoji mozku do velké míry souvisí také emoční nestabilita, někdy dospívající pociťují potíže při soustředění, někdy si mohou všímat i potíží při učení. Dočasně může dojít i ke zhoršení prospěchu, což lze ale dobře řešit pečlivým stanovením denního režimu, rozdělením volného času na část pro učení a pro volnočasové aktivity. Pomáhá, když v tomto období pečlivě dodržujeme denní režim, zvláště čas pro učení. Pokud si student na takový režim zvykne, mozek se učební aktivitě lépe přizpůsobí a sníží se obtíže při soustředění.

Na konci období je růst mozku v podstatě dokončen. Dochází k vyrovnání nervové činnosti, a tím i k získání emocionální rovnováhy, celkovému zklidnění dospívajícího. U hyperaktivních jedinců je zklidnění opravdu často velmi viditelné.

Zvýšená nemocnost souvisí i se změnou imunitního systému, v tomto období dochází k přirozenému poklesu jeho činnosti. Na zvýšené nemocnosti se podílí také změna životního stylu, řada dospívajících spí méně, než by bylo potřeba, a to s sebou přináší reálný pocit zvýšené únavy. Ta je vyvolávána především hormonální produkcí vlastního těla. Dospívající rozšiřuje okruh svých známých, dostává se z dohledu rodičů a dodržuje méně pravidla hygieny (např. společné pití z jedné skleničky, dělení se o svačinu, navazování prvních intimních kontaktů – polibky). To vše se děje v době, kdy tělo není dostatečně připraveno na příval nových bakterií a virů. S každou nemocí se tělo navíc vyčerpává ještě výrazněji, a tak se v některých případech dostává dospívající (i jeho rodiče) do začarovaného kruhu nemocí, únavy, konfliktů.

Zvýšená tvorba hormonů pohlavního zrání způsobuje nejprve růst ochlupení na určitých částech těla (pohlaví, podpaží, nohy, ruce, obličej), dále růst prsou, varlat a penisu, u chlapců také růst hrtanu, což způsobuje změny hlasu (mutování). Hlavní funkcí změn je ale dosažení reprodukční zralosti jedince – tedy uzrávání vajíček v ženských reprodukčních orgánech (vaječnících) a spuštění reprodukčního cyklu (menstruace), u chlapců vedou hormony k dozrávání spermií. Tato část hormonálního vývoje v pubertě je v podstatě ukončena ve chvíli, kdy je jedinec schopen rozmnožování z biologického hlediska – u dívek došlo k první ovulaci (dozrání vajíčka a jeho vyloučení z dělohy s první menstruací) a u chlapců k zahájení tvorby mužských pohlavních buněk – spermií (tzv. spermatogenezí).

Přirozenou imunitu dospívajícího lze zvýšit v první řadě postupem poněkud méně líbivým, ale o to účinnějším – dodržováním zdravé životosprávy. Patří k tomu dostatek spánku, pohybu a otužování, vitaminů a tekutin s minerály. Do stravy je vhodné zařadit doplňky, v tomto případě to mohou být probiotika, která upravují střevní mikroflóru. Na co se často zapomíná, jsou mastné nenasycené kyseliny, které jsou nejvíce obsaženy v mořských rybách. Vhodné je do jídelníčku zařadit doplňky s hlívou ústřičnou či rakytníkovou šťávou, která obsahuje vysoké množství vitaminu C.

V této souvislosti často vyvstává jiný problém, a to nedostatečná sociální zralost dospívajících k tomu, aby byli skutečně připravení na zahájení vlastního rozmnožování. Nástup biologické zralosti přichází ve stále nižším věku, zatímco způsob výchovy, péče rodičů o vývoj dětí, kvalita lékařské péče a nízká potřeba dětí řešit náročné životní situace (mnohdy je za ně řeší právě rodiče) vedou k tomu, že dospívající nejsou sociálně ani rozumově připraveni na to, aby mohli přivádět na svět vlastní děti.

Brzký nástup biologické zralosti má ale ještě jedno velmi nepříjemné úskalí, s nímž se dospívající setkávají velmi často. Je to míra požadavků, které na ně začne okolí klást, když působí příliš vyspěle. Řada dospělých zapomíná, že jejich ratolest sice vypadá téměř jako dospělý, ale uvnitř dospěle vypadajícího těla se schovává často dětská dušička. Samozřejmě dochází i k obráceným problémům u těch dospívajících, kteří biologicky dozrávají viditelně později, nebo u nich vývoj sekundárních pohlavních znaků není tak zřetelný, přestože již dosahují velmi znatelných pokroků v rozumovém i citovém vývoji a neustále se setkávají s poukazy dospělých, že tomu či onomu ještě nemohou rozumět, že na to či ono nemají nárok. Jejich potřebám okolí nerozumí, protože jsou v rozporu s vnímáním jejich tělesného vzhledu.

Hormonální vývoj se neomezuje jen na růst těla a vývoj pohlavních hormonů. Způsobuje rovněž zvýšenou aktivitu mazových a potních žláz, což je asi nejčastější noční můrou dospívajícího. Objevuje se akné, mladý člověk se začíná potit, pot má často i nepříjemný zápach, pokud nemá dospívající přiměřené hygienické návyky.

Tělesný pach z mazových žláz bývá ale u některých jedinců příliš výrazný, i když pro ně typicky charakteristický. Důvodem jsou přírodní chemické látky – tzv. feromony, jejichž hladina je u každého jiná.

V této fázi dělá mnoho dospívajících při péči o své tělo a pleť řadu chyb, které bohužel mohou vyvolat i dost závažné zdravotní obtíže či nevratné poškození – například pleti obličeje při nevhodném ošetření akné.

Jedinci s výraznější hladinou feromonů musí pečlivěji dodržovat pravidla hygieny (v pozdějším věku se například rozhodují i pro holení podpaží do hladka, aplikaci antiperspirantů). Již v období dospívání velmi dobře může pomoci nošení oblečení z kvalitních materiálů a časté střídání oblečení (například si lze vzít tričko na převlečení s sebou do školy). V naléhavých případech lze vyhledat i pomoc lékaře, je vhodné se ale poradit s rodiči.

Podstatný je správný výběr hygienických pomůcek – tedy vložek (případně v pozdějším věku tamponů) a tzv. intimek. Dnešní trh nabízí nesčetné množství různých typů, dokonce i s různými vůněmi, které ovšem u citlivějších dívek mohou vyvolat až přecitlivělost projevující se svěděním, otokem a jinými nepříjemnými pocity. Málokdo si však uvědomí, že toto může být prvotní příčina, kdy dívka svou ženskost začne vnímat nepříjemně (nebo i negativně). Na trhu jsou kromě vložek s vůní (parfemací) také vložky s vrstvou probiotik a kyselinou mléčnou, které napomáhají udržovat přirozené (kyselé) prostředí v pochvě a napomáhají v prevenci různých zánětů. Tyto vložky jsou ale určené většinou až dospělým ženám, zejména na počátku puberty je jejich užívání nadbytečné, ale lze se poradit s maminkou nebo odborným lékařem, pokud dívka na určité obtíže trpí.

Řadu chyb dělají také dívky při počátku menstruace. Zapomínají, že péče o ženské orgány, zvláště při menses, musí být velmi pečlivá a měly by hygieně věnovat zvýšenou pozornost.

Velmi důležité je poučení dívek nejen ohledně častého omývání sprchou, ale i dostatečné péče o čistotu rukou – manipulací s hygienickými potřebami nečistýma rukama je možné zanést do pochvy infekci.

Lactobacillus: Laktobacily nejenže tvoří významnou součást střevní mikroflóry, ale jsou i nezbytnou složkou vaginální sliznice. Tím se zásadním způsobem podílejí na produkci antimikrobiálních látek a na vytváření kyselého pH. Je to zejména kyselé pH, které brání tuto citlivou sliznici před infekcemi způsobenými jinými bakteriemi a kvasinkami. Pokud z jakéhokoliv důvodu (stres, užívání antibiotik, nošení těsného oblečení, koupání v bazénech apod.) dojde k porušení rovnováhy, dochází ke vzniku zánětu.

Přirozené prostředí v pochvě může kromě infekcí a užívání antibiotik narušit i příliš velké množství sladkého v jídelníčku. Kromě nárůstu váhy a možného vzniku obezity tak dívky zvyšují riziko nepříjemných zánětů.

Důležité je, pokud mají dívky hezký a otevřený vztah s maminkou, o přirozených projevech těla mluvit a na přirozené změny se připravit. Často se ale dívky (a někdy i maminky) stydí a děvčata konzultují nastávající změny s kamarádkami, zjišťují informace na internetu a ne vždy dostanou radu, která je opravdu správná.

Kromě vhodné volby a správného používání intimních pomůcek je stejně důležitá i dobrá volba intimních hygienických mycích prostředků, které napomáhají udržení přirozeného prostředí v pochvě.

Dodržování hygieny je velmi důležité, na druhou stranu je nutné dívky upozornit, že každý extrém může být škodlivý – tedy i přehnaná hygiena. Je třeba vyhnout se častému používání nevhodného mýdla v intimních partiích. To ničí přirozené prostředí – mikroflóru, která slouží jako bariéra pro vstup infekce. Při porušení této bariéry nadměrným používáním nevhodných prostředků mohou dívky trpět opakovanými infekcemi. Ty se snaží vyřešit důkladnější hygienou, ještě častějším použitím mýdla, a ocitají se tak v začarovaném kruhu. V takové situaci může jako první pomoc posloužit použití vložek s vrstvou laktobacilů, které napomohou obnovení přirozené mikroflóry.

Hlavním přístupem při řešení zvýšené aktivity mazových žláz je zvýšit péči o vlastní hygienu. Pokud to není nutné, neměli by dospívající často a neuváženě používat antiperspiranty, zejména ne ty, jejichž hlavní složkou je hliník. Vhodné jsou přípravky, které pomáhají přírodním způsobem (například ty, které obsahují citronovou trávu), případně s obsahem iontů stříbra. Doplňkově mohou pomoci také přírodní bylinné čaje.

Specifická musí být v tomto období péče o pleť, a to nejen o pokožku obličeje, ale i celého těla.

Mnoho dospívajících při péči o pleť dělá zásadní chybu, kterou je snaha o „vymačkávání“ akné. Tento postup je naprosto nevhodný a každý postižený si jím pouze ublíží.

Hnis z ucpané a zanícené mazové žlázky vymáčkneme na povrch pouze z části, na kterou dosáhneme. Zbývající spodní část hnisu se v důsledku tlaku „nípání“ dostává do krve a akné se tak může rozsévat po celém těle (viz obrázek 2).

Obr. 2 Proces zanícení mazové žlázky (autorka: Kateřina Šauerová)

Po každém takovém nevhodném zákroku může navíc velmi snadno vzniknout jizévka, kterou pak jen velmi těžko odstraníme (vzniká nejen mechanickým poškozením při vymačkávání, ale i zanesením další infekce z rukou, které nebývají dostatečně dobře umyté – dezinfikované). Stejně tak je tomu i u škrábání aknózní pleti až do krve. Je proto důležité, abychom se maximálně obrnili trpělivostí a postupovali podle doporučených pravidel.

Pokožku musíme pravidelně ráno a večer šetrně očistit vodou, speciálním tonikem nebo speciálním čistícím přípravkem. O těchto přípravcích nebo dokonce léčebných mastičkách a vodičkách však nikdy nerozhodujte sami! Je důležité požádat rodiče, aby s námi došli k odbornému lékaři (dermatologovi), který stav posoudí a určí způsob léčby včetně podoby domácí kosmetické péče. Tato doporučení lze dostat i na speciálních klinikách, kde mají k dispozici například i lasery pro dermatologii, které velmi šetrně a bez bolesti akné vyhojí, a dokonce i zredukují již vzniklé jizvy. Taková zařízení však do věku osmnácti let můžete navštívit jen v doprovodu rodičů.

Cena za jedno ošetření akné s pomocí laseru (biostimulačního laseru) se nejčastěji pohybuje kolem 300 korun, ošetření jiným typem laseru (tzv. invazivním), který se používá i na odstranění jizev, se pohybuje kolem 2000 korun. Záleží na posouzení lékaře nebo zkušeného terapeuta, které ošetření je vhodné a jak často se musí opakovat. Pamatujte, že pokud na takové ošetření docházíte, je nutné dodržovat zásady péče o pleť a nové pupínky nevymačkávat.

Prudký tělesný růst v období dospívání klade velké nároky na potřebu živin (bílkovin, tuků, sacharidů, vitaminů, minerálů a vlákniny) přijatých v běžné stravě. Zároveň se u řady dospívajících v souvislosti s přirozeným růstem váhy (vyvolaným růstem kostí, nárůstem svalové hmoty i nárůstem tukové tkáně) setkáváme s problémy v oblasti příjmu potravy.

I bez problémů v přijímání potravy se v období dospívání velmi často setkáváme s nedostatkem jódu, železa, vápníku, selenu, vitaminů C, A, B2. K ještě výraznějšímu nedostatku těchto složek dochází u mladistvých, kteří začínají omezovat příjem jídla či se orientují jen na jednostrannou stravu, aby zamezili růstu těla. Bohužel si neuvědomují, že tímto postojem způsobují nerovnováhu celého organismu, tělo pro svůj zdravý růst potřebuje dostatek živin. Při přiměřené pohybové aktivitě (chození do školy pěšky – ne dovezení autem před bránu školy, účast na tělesné výchově, běžná sportovní aktivita typu plavání, aerobik, běh jednou týdně) a přiměřené skladbě jídelníčku (zelenina, ovoce, mléčné výrobky) dokáže tělo příjem energie adekvátně zužitkovat. Naopak v situaci, kdy dostatek živin nemá, dochází k mnohem vyšší únavě dospívajícího, nedostatek živin se často promítá do zvýšené nemocnosti, mladý člověk bývá emocionálně podrážděný, hůře spí, častěji se u něj projevuje akné a opět se dostává do již zmíněného začarovaného kruhu.

Nedostatek některých výživových složek může mít bohužel celoživotní následky. Například nedostatek v oblasti přijímání vápníku z doby dospívání nelze již doplnit v pozdějším věku, což může mít vážné zdravotní dopady zejména u žen, které jsou v souvislosti s těhotenstvím úbytkem vápníku v organismu ohroženy více než chlapci.

Jaké by mělo být zastoupení výživových složek ve stravě, ukazuje potravinová pyramida na obrázku 3.

Pro jednotlivá období vývoje nebývá potravinová pyramida odlišná. Ta, která slouží obecně dospělým, může orientačně posloužit i pro dospívající.

Jídelníček dospívajících by měl být hlavně pestrý, strava by měla být během dne konzumována v pravidelných intervalech po dvou hodinách, v minimálně pěti dávkách za den. Zcela zásadní význam má snídaně, následuje dopolední svačina, oběd, odpolední svačina, večeře a v případě pohybově aktivního dne ještě druhá večeře. Důležitý je pitný režim, který by měl obsahovat pouze čistou vodu bez bublinek a neslazené čaje. Omezení sladkých, sycených nebo energetických nápojů je vysloveně nutné.

Vždy je třeba vzít v úvahu výšku, hmotnost, míru tělesné aktivity jedince a případná zdravotní omezení (cukrovka, onemocnění srdce, epilepsie, astma aj.). Při přípravě jednotlivých jídel je dobré brát v úvahu doporučení pyramidy, ale také velikost porcí. Poslední jídlo by mělo být konzumováno alespoň dvě hodiny před usnutím, aby nedocházelo k narušení klidových a regeneračních pochodů metabolismu ve spánku.

Obr. 3 Potravinová pyramida

Měli bychom se vyvarovat jednostranně sestaveného jídelníčku či držení různých diet. V období růstu nelze doporučit stravu vysloveně jen vegetariánskou, veganskou, laktoovovegetariánskou, ovovegetariánskou, laktovegetariánskou, vitariánskou a jiné. Rodiče dětí a dospívajících, kteří mají takový styl života, by neměli k tomuto kroku nutit své děti, protože je tak mohou ohrozit na zdraví a často znemožňují fyziologický vývoj jedince, a to jak po stránce fyzické, funkční, tak i psychické. Pokud rodiče považují takový typ stravy za přiměřený, je vhodné skladbu jídelníčku konzultovat s dětským lékařem, který rozhodne, zda má dospívající dostatek živin i v takto pojatém přístupu ke stravování.

Vhodný jídelníček je vždy nutné doplnit přiměřenými pohybovými aktivitami. V tomto případě platí stejné pravidlo jako u ostatních činností – extrémy v obou směrech zdravé nejsou, důležitá je pestrost.

Veganská strava – vyloučení masa a všech živočišných produktů, strava je složená převážně ze zeleniny, ovoce, obilovin, ořechů.

Laktoovovegetariánská strava – vyloučení masa, do jídelníčku jsou ale zařazena vejce a mléčné výrobky, důraz na konzumaci zeleniny, ovoce, obilovin, ořechů.

Ovovegetariánská strava – vyloučení masa, do jídelníčku jsou zařazena ze živočišných produktů vejce (bez mléčných výrobků), důraz na konzumaci zeleniny, ovoce, obilovin, ořechů.

Laktovegetariánská strava – vyloučení masa, do jídelníčku jsou zařazeny ze živočišných produktů jen mléčné výrobky (bez vajec), důraz na konzumaci zeleniny, ovoce, obilovin, ořechů.

Vitariánská strava – konzumace syrové, respektive tepelně neupravené stravy – ovoce, zelenina, klíčky, obiloviny, ořechy, v některých případech i tepelně neupravené mléko (přímo nadojené – ze zdravotních důvodů ale nelze doporučit, pasterizace mléka je důležitá, protože s její pomocí se usmrcují zdraví škodlivé mikroorganismy).

Ukázka vzorového jídelníčku (vhodného pro zdravého dospívajícího s běžnou pohybovou aktivitou nezávodního typu)

Snídaně (do 30 minut po probuzení!)

•0,3 litru tekutin – čaj, ovocný džus, neperlivá voda

•2 krajíčky tmavého žitného chleba, lučina, 4 plátky kvalitní šunky, paprika

Svačina

•ovocný tvaroh, banán, celozrnná bageta

Oběd

•polévka

•120 g masa (hovězí, vepřové, kuřecí, krůtí, ryba)

•150 g přílohy (brambory, rýže, těstoviny, kuskus, luštěniny)

•zeleninový salát (různé druhy zeleniny, různé druhy salátů)

Svačina

•toust se sýrem a šunkou, okurka

Večeře

•těstovinový salát s kuřecím masem a zeleninou

Druhá večeře

•jablko

Po celý den je důležité pravidelné popíjení čisté vody, může být ochucena citronem.

Ukázka špatného jídelníčku: K snídani nic, nestíhám. K svačině sušenka, kola. Oběd – v jídelně hnus, tak se jde do mekáče na menu (double cheeseburger, velké hranolky, kečup, kola). K svačině něco doma, třeba brambůrky nebo sušenku. K večeři párek, chleba, kečup, kofola nebo slazená voda, před spaním tyčinky u počítače.[1]

Jak by měla vypadat skladba pohybu dospívajícího, ukazuje pohybová pyramida – obrázek 4.

Obr. 4 Pohybová pyramida

Denně bychom se měli věnovat rychlé chůzi – ideální je chodit tak rychle, jako když se snažíme „dojít“ přijíždějící autobus, jde nám opravdu o svižnější chůzi. Pomůže také nějaká aktivita, při níž se trochu zapotíme (nepatří sem tedy utírání prachu, vhodná je například pomoc při udržování čistoty v koupelně, vytírání apod.). Taková činnost by měla trvat alespoň hodinu. Jednoduchým řešením je už pro žáky druhého stupně například pěší cesta do školy (pokud nedojíždí příliš daleko), nebo mohou při cestě domů vystoupit o zastávku dříve a dojít domů pěšky, nebo omezit dopravu autem s rodiči do nedalekého obchodu. Samozřejmě je nutné vždy zvážit, zda není ohrožena bezpečnost dospívajícího (opuštěné okolí, podchody, frekventovaná a nepřehledná křižovatka). V takových situacích je nutné volit vhodnou trasu pro omezení přesunů v autě a upřednostnění pěší chůze.

Asi obden bychom se měli věnovat rekreačnímu sportu – cyklistika, plavání, jogging. Kdo tráví rád čas venku na hřišti s kamarády hrou (fotbalem, přehazovanou), má také tuto dávku aktivity splněnou.

Jak vidíte na obrázku 4, nejméně času by dospívající (ale i dospělí) měli věnovat pasivní činnosti typu sledování televize, sezení u počítače. Nemusíte se hned ušklíbat, je to tak správně, přestože všichni vědí, že kdybychom vytvořili pyramidu podle výsledků šetření mezi dospívajícími, vypadala by téměř obráceně. Asi tak, jak dopadla ukázka špatného jídelníčku. Je to ale jen na nás. Jestli chceme uchopit starosti s pubertou a pohnout s ní od základu, tady je jedna z výborných možností.

Obsah

Předmluva

Seznámení s autory

1. Dospívání moje a těch druhých

Dospívání

Biologické zrání

Psychické zrání

Rozumový vývoj

Sociální vývoj

Vývoj vztahu k sobě samému

Shrnutí – specifické problémy dospívání

2. Pomoc, nerozumím si s učiteli

Úhel pohledu

Neochota učitelů vyslechnout náš názor

3. Pomoc, nerozumím si s rodiči

Asertivita jako první pomoc při řešení konfliktů s rodiči

Vhodné techniky při komunikaci s rodiči

4. Pomoc, nerozumím si s kamarády

Mediace jako forma řešení vrstevnických konfliktů

Konflikty „spolužáků“

Asertivita při jednání s kamarády/spolužáky

Vážné konflikty

Další možnosti řešení

5. Pomoc, nerozumím už ani sám sobě

Poznávám sám sebe

Vnímání svého těla

Pozitivní scénář života

Další cvičení vedoucí ke změně

Relaxace na závěr našeho putování dospíváním

Relaxace vedená

Autorelaxace neboli Relaxuji si sám podle sebe

Pár vět na závěr

Literatura