Jasinda Wilderová

OMEGA

Copyright © 2015 by Jasinda Wilder

Translation © 2016 by Miriam Ghaniová

Jacket art © 2014 by Sarah Hansen of Okay

Creations Slovak edition © 2016 by Ikar

Z anglického originálu Omega (NLA Digital LLC) preložila Miriam Ghaniová.

Redigovala Ľubica Janeva.

Obálku podľa originálu upravil Augustín Putera.

Technická redaktorka Helena Oleňová.

Vydalo vydavateľstvo Ikar, a. s., Bratislava v roku 2016 ako svoju 4 737. publikáciu.

Sadzba a zalomenie do strán PRO 2, a. s., Bratislava.

Vytlačili TBB, a. s., Banská Bystrica.

ISBN 978-80-551-4902-8

PRVÁ ČASŤ

Kyrie

1

Na konci sveta

„Dopekla, kde to zasa sme?“ opýtala sa Layla a postavila sa na špičky. Nakláňala sa cez palubu Elizy, obrovskej luxusnej jachty, ktorú sme zaregistrovali na Bahamách. Patrila Valentinovi Rothovi a mne. „Už pred dvoma mesiacmi som stratila prehľad, kde sa nachádzame.“

„V meste Ushuaia,“ odvetil odmerane Harris, ale ja som v jeho hlase počula aj pobavenie, ktoré väčšina ľudí neregistrovala, iba tí, čo ho dobre poznali. „Je to hlavné mesto Tierry del Fuego. Inak je známe aj pod názvom Koniec sveta.“

„A prečo sme opäť tu?“ vypytovala sa Layla. Cestou pribrala pár kíl, ale to jej veľmi nepomohlo, aby mesto videla lepšie.

Naozaj, keby chcela mať lepší výhľad, musela by vyjsť na kapitánsky mostík.

Hojdala som sa na tíkovom palubnom ležadle a na hlave som mala klobúk so širokou strieškou, ktorý mi zatieňoval oči pred slnkom. V jednej ruke som držala pohár červeného vína, druhou som si priťahovala sveter. Na konci sveta bolo dosť chladno, ani nie desať stupňov, a pritom bola polovica mája.

„Niekde musíme byť,“ odvetila som namiesto Harrisa. „A okrem toho je to absolútny zapadákov.“

Layla sa na mňa zamračila. „Zapadákov? Dočerta, veď sme takmer v Antarktíde. Videla si tie ľadovce?“

Len som pokrčila plecami a usmiala sa. Layla bola Layla, ale bolo super mať ju konečne pri sebe. „Roth vravel, že ich oboplávame, aby sme ich lepšie videli. Asi zajtra. Myslím, že sú tu stále ako upútavka pre turistov alebo dačo také.“

Harris zafučal. „Najmeme si sprievodcu na privátnu prehliadku.“

Layla prevrátila oči, prešla po palube a sadla si mi k nohám. Vzala mi z ruky víno. „Naozaj začínam mať z toho klaustrofóbiu. Som tu s tebou rada, ale osem týždňov je veľa aj na koňa. Musím sa z tejto prekliatej lode konečne dostať. Síce je krásna a obľúbila som si ju, zlato, ale naozaj už chcem cítiť pod nohami pevnú zem. Potrebujem okolo seba normálnych ľudí, nie týchto cudzincov. A kašlem na nejaký koniec sveta.“

Harris hlasno vzdychol a za Layliným chrbtom sme si vymenili veľavravné pohľady. „Layla, ako sa môžeš sťažovať, veď si na plavbe okolo sveta na superluxusnej jachte, všetko vidíš a plní sa ti každé prianie,“ prehodila som.

„Nesťažujem sa. Len... celý život som pracovala, Key. Od štrnástich rokov som pracovala šesť až sedem dní v týždni, naraz som mala dve aj tri roboty. A zrazu som nezamestnaná. Nesedí mi to. Asi sa zbláznim.“

„Nejaký čas trvá, kým si na to zvykneš,“ pripustila som.

„Okrem toho...“ Nahla sa ku mne a šepla: „Som príšerne nadržaná. Prsty mi už nestačia. Harris ma vzal zo Štátov tak narýchlo, že som ani nemala čas zbaliť si nejakú výbavu.“

Zaklonila som hlavu a rozosmiala sa. „Bože, Layla. Nerozprávaj toľko.“ Pozrela som po očku na Harrisa, ktorý ďalekohľadom sledoval približujúce sa pobrežie, a stlmila som hlas. „A čo Harris?“

Layla naňho ani nepozrela. „Hm, nie, vďaka. Nie som až taká zúfalá.“

„Nie? Naozaj?“

Zrazu vstala. „Je mi zima. Idem si po sveter.“ Zamierila popri mne do podpalubia, kde bol náš dočasný domov. Stevard jej podržal dvere a ona popri ňom prešla bez jediného pohľadu.

Keď bola preč, Harris na mňa pozrel. „Viete, že mám výborný sluch, však, Kyrie?“

Nevinne som pokrčila plecami. „Nemám potuchy, o čom hovoríte.“

Prižmúril oči a zježil obočie. „Úloha dohadzovačky vám nesedí.“ Strčil ďalekohľad do ochranného obalu a zmizol vnútri. Zostala som sama.

Zatvorila som oči a nasávala slnečné lúče s prianím, kiežby boli aspoň trochu teplejšie. Plavili sme sa už nejaký čas po Atlantiku a teplota vôbec nestúpala nad desať stupňov. Boli sme na južnej pologuli, kde stále fúkalo, a preto mi bolo ustavične zima.

Dokonca aj so zatvorenými očami som cítila, ako sa približuje Roth. Ticho ako vždy, pohyboval sa nehlučne ako mačka, ale aj tak som ho cítila.

Nepovedal ani slovo, len mi podložil ruku pod nohy, druhú okolo chrbta a nadvihol ma. Sadol si na moje miesto a vyložil si ma do lona.

„Kde sú ostatní?“ opýtal sa.

Pokrčila som plecami. „Neviem. Šli dnu, keď som vyrukovala s jedným nevinným nápadom. Obaja zmizli.“

„Akým nápadom?“

„Layla sa sťažovala, že nemá príležitosť na určité aktivity.“

„Chceš povedať, že je nadržaná?“

„Presne tak. Opýtala som sa, čo si myslí o Harrisovi, že by... Urazila sa a odišla. Harris ma asi počul a mal rovnaký názor.“

Roth sa zasmial. „Harris je veľmi nesmelý.“

„Čo to znamená?“

Zdvihol plecia. „Svoj súkromný život tají. Ako pod prikrývkou.“

„Je ženatý alebo čo?“

Ozvala sa ďalšia vlna smiechu, tentoraz ironického.

„Bože, nie, zlatko. To nie je jeho štýl.“

„Čo, manželstvo?“

„Nie, monogamia. Vernosť. Dlhodobý vzťah so ženou. Také veci.“ Roth mi prešiel veľkou rukou po vlasoch, ktoré mi ešte nestihli narásť. „Zakaždým sa dostane k tomu, čo potrebuje, a keď to potrebuje, ale viac neviem.“

„Nevieš?“

„Nie. Nikdy mi nepredstavil nijakú ženu. Na súši alebo pri nákupoch zásob v nejakom meste sa mu však po niekoľkých hodinách vráti lepšia nálada. Čo robí a s kým, to neviem. A nie je to ani moja vec.“ Odmlčal sa. „Pokiaľ ide o Laylu, považuje ju za zákazníčku, ku ktorej zachováva prísne pravidlá. Tie pravidlá vychádzajú zo skúseností, povedal by som, ale sú to len moje dohady.“

„Myslela som to skôr zo žartu, nie vážne. Myslím, že som u oboch prestrelila – ani jeden neprejavil trochu zmyslu pre humor.“ Pozrela som mu do očí. „Takže, aké máš plány?“

Nastalo dlhé ticho, až potom odpovedal, čo mohlo znamenať iba jedno. Uvažoval, koľko mi má povedať. Roth mi nikdy nehovoril všetko, a tak sa mi to pozdávalo. Páčilo sa mi, ako si so všetkým poradil. Nedávno sme sa nedobrovoľne ocitli v nebezpečenstve – takmer som prišla o život –, takže som bola rada, že to nie je moja starosť a vzal si to na plecia on. Pokiaľ šlo o to, kam ideme a prečo, nechala som rozhodnutie naňho. Páčilo sa mi cestovať po svete a tráviť s Rothom celé dni. Viac mi nebolo treba.

„Strávime tu zopár dní a potom sa vrátime do Štátov. Vyskytlo sa niekoľko záležitostí, pri ktorých je nevyhnutná moja fyzická prítomnosť.“

Zamyslela som sa, či nejde náhodou o svadbu, ale nespýtala som sa. Boli sme v podstate zasnúbení, no o manželstve sme sa zatiaľ nezhovárali.

Stane sa to, keď bude Roth pripravený.

Áno, musím pripustiť, že som mala hlavu v oblakoch a žila som v akejsi ochrannej bubline. Páčilo sa mi pretvarovať sa, že je všetko v poriadku, že pred nikým neutekáme, že sme len leniví bohatí ľudia, ktorí sa túlajú po svete iba tak zo zábavy.

Uvedomovala som si však, že naša situácia nie je ľahká, skôr naopak, je bezútešná. Iba nedávno som prestala trpieť nočnými morami, no skutočnosť zostávala rovnaká.

„Zdá sa mi, že premýšľaš.“ Jeho hlas mi zaznel blízko pri uchu.

Pokrčila som plecami a položila si líce na jeho hruď.

Vťahovala som jeho vôňu. „Nič to nie je.“

„Klamárka.“

„Dobre. Teda sa ťa opýtam. Ako dlho budeme ešte na úteku, Valentine?“

„Nemôžem ísť po ňom priamo, Kyrie. Jednoducho na to nemám zdroje. Zatiaľ. Preto odpoveď znie, že neviem. Dobre? A je to pravdivá odpoveď. Neviem.“ Pozrel mi do očí a dodal: „Viem, že si si nepredstavovala takýto život. Je mi to ľúto...“

Priložila som mu prsty na pery, aby som ho prerušila. „Staráš sa o mňa aj o Laylu. Chápem to. A ľúbim ťa za to. Len... neviem, Valentine. Netuším, čo ti vlastne chcem povedať.“

„Túžiš po niečom normálnom. Pracujem na tom, jasné? To ti zatiaľ musí stačiť, rozumieš?“

„Dobre.“

„Pracujem na tom, aby som pre nás dvoch znova vytvoril normálny svet, ako by si povedala. Aby sme sa mohli niečomu venovať a žiť na jednom mieste.“ Zasmial sa. „Možno to nebude celkom normálne, ale pre nás to také bude. Robím na tom.“

„Predpokladám, že pre nás nebude normálne mať poschodový dom niekde na predmestí, psa korgiho, dve deti a minidodávku?“

Roth sa srdečne zasmial. „Minidodávku? Ja v minidodávke? Snívaš, láska.“

„Dom na predmestí, korgi a dve deti môžu byť?“

„Korgi áno. S domom si nie som istý. Asi by som si mohol dovoliť aj niečo viac ako poschodový dom.“

Všimla som si, že voľačo nedopovedal, ale do ničoho som ho netlačila. Vlastne som ani nevedela, prečo sme sa pustili do takého rozhovoru. „Máš pravdu. Rozľahlý majetok v Hamptonse, to by bolo čosi v našom štýle.“

„Hamptons? Asi nie, zlatko. Je to príliš luxusné a preľudnené. Možno niečo v Karibiku. Mám tam už nejaký majetok a stále je tam na predaj niekoľko ostrovov. Dajú sa ľahko kúpiť. Čo na to povieš?“

Zasmiala som sa. „To si celý ty, Valentine. Nechceš nič malé, však?“

„Nie. Mimochodom, vieš, že je nemožné rátať s bezpečnosťou niekde v Hamptonse. Bolo by to veľmi ťažké. Logicky neuskutočniteľné, ako by povedal Harris. Ostrov sa dá ochrániť ľahšie. A keby sme mali ostrov sami pre seba, mohla by si kričať čo najhlasnejšie, a pritom by si nerušila susedov.“ Poslednú vetu mi šepol do ucha, prstami mi prešiel po rebrách a zamieril k stehnu.

„Nechceme rušiť susedov, pravda?“

„Niekoľko posledných mesiacov sme boli potichu, a to nebolo ľahké. Preto by bolo fajn mať trochu súkromia.“

„Ja som bola ticho!“ zaprotestovala som.

„Ha, len keď som ti dlaňou prikryl ústa. Asi by som ti mal zohnať nejaký náhubok.“

Nadurdene som sa k nemu obrátila. „To by si sa neopovážil.“

„Určite áno. Aj tebe by sa to páčilo. Aj nejaké putá, aby som sa mohol s tebou hrať celé hodiny a Layla s Harrisom by o ničom nevedeli.“

„Páči sa ti, keď kričím.“ Pri našom rozhovore som začínala byť vzrušená a vlhká.

„Áno, ale musíš kričať len pre mňa.“ Zrazu som si uvedomila, že mám rozopnuté džínsy a on mi pchá prsty pod elastické nohavičky. Hľadal citlivé miesto a strkal do mňa prostredník. „Už si vlhká, Kyrie.“

„Chceš, aby som začala kričať rovno tu na palube?“

„Fíha. Funguje to?“ Začala som ho pre istotu bozkávať.

„Zatiaľ nie.“

Už mal vo mne dva prsty. Nepokojne som sa vrtela a on nimi pohyboval ako nožnicami, palec mi tlačil na klitoris. Krúžil a krúžil. Potom vytiahol prsty a potrel mi klitoris mojou miazgou. Palec sa pohyboval pomalšie. Musela som si zahryznúť do pery, čelo som si pritisla o jeho a hruď sa mi prudko nadvihovala.

Zrazu však z ničoho nič vstal a vytiahol na nohy aj mňa. Zapol mi džínsy, obrátil ma a tlačil k schodom vedúcim do našej kajuty. „Choď sa vyzliecť. Donaha, láska. A čakaj na mňa. Bude to trvať iba chvíľu.“

Stehná sa mi šúchali o seba, ako som kráčala, a džínsy ma príjemne tlačili. Bola som na pokraji vzrušenia. Ponáhľala som sa teda po schodoch nadol. Vyzliekla som sa rýchlo ako blesk, odhodila som sveter aj tričko, rozopla si podprsenku a vyvliekla sa z džínsov. Stále som ešte nemohla celou váhou dostupiť na jedno koleno, ale to ma nezastavilo, aby som sa vystrela na posteľ len v nohavičkách.

Povedal, aby som sa vyzliekla donaha, ale bude zábava, ak ho celkom neposlúchnem.

V tej chvíli som ho začula na schodoch a o minútu bol v kajute. Čierne tričko mal už vyzlečené a skrútené v ruke. Ihneď ho odhodil preč. Nato vystúpil z kaki nohavíc a prešiel po miestnosti len v spodnej bielizni, v tesných čiernych boxerkách, v ktorých sa mu jasne črtal vztýčený úd.

„Povedal som donaha, zlatko.“

„Ani ty nie si nahý,“ ohradila som sa.

Vyzliekol si spodnú bielizeň a oprel sa na posteli o kolená a lakte. „Už som, ale ty stále nie si holá.“

„Čo s tým urobíme, Valentine?“

Chytil ma za členky a potiahol k sebe. Dovolila som mu, aby mi roztiahol nohy a vyložil si ich na boky. Potom som si za jeho chrbtom prekrížila členky. Namiesto toho, aby ma chytil za ruky, ako som bola zvyknutá, uchopil mi obe zápästia jednou rukou a druhou ma obrátil na brucho. Stále ma držal, ale jemne. Nadvihol mi brucho tak, aby som kolená mala pod sebou a zadok vo vzduchu.

Stiahol mi nohavičky na stehná, ale nechal ich tam. Zrazu som sa nedokázala nadýchnuť.

Dlaňou mi hladkal ľavú polovicu zadku, potom pravú. PLESK! Plesol ma po ňom, až to zaštípalo. Zachvela som sa, no nevykríkla som. PLESK! Tentoraz ma plesol po pravej strane.

Bože. Bože.

Vnímala som, ako sa načiahol ponad mňa a otvoril zásuvku na nočnom stolíku. Sledovala som, ako vytiahol kondóm. Roztrhol obal a nasadil si ho. Potom sa načiahol do zásuvky druhý raz a našiel, čo hľadal: lubrikant a malý ružový vibrátor. Oboje hodil na posteľ.

„Kyrie?“

„Áno, Roth?“

„Povedz mi, čo chceš.“ Namáhavo som prehltla. „Teba.“

„Mňa, ale ako?“

„Tvoj penis.“

Cítila som, ako ma hladká po zadku, a nato som si uvedomila, ako mi doň tlačí prst. Zadržala som dych. Nebránila som sa, naopak, snažila som sa uvoľniť. Potlačila som vzdych, keď ho vytiahol a pridal druhý. A potom tretí. Už to takto skúšal niekoľko mesiacov. Pohrával sa so mnou. Hovoril mi, aký to bude fajn pocit. Zatiaľ to robil len prstami, naťahoval mi svalstvo a zvykal ma na ten pocit. Niekoľkokrát použil vibrátor.

Túžila som po tom.

Bože, naozaj som po tom túžila. Veľmi.

Naniesol si na prsty lubrikant a strčil ich zasa dnu. Nato mi do vagíny vopchal svoj úd a začali sme sa pohybovať v spoločnom rytme. Svet sa zastavil, keď som takmer ihneď dosiahla rýchlo a silno orgazmus. Po ňom nasledovalo niekoľko ďalších vĺn.

Láskal ma končekom údu, tlačil žaluď na klitoris a potom mi ho znovu strčil celý dnu a roztiahol ma. Nemohla som si pomôcť, hlasno som zastonala.

„Pst, zlatko. Buď ticho.“

„Nedokážem to.“

„Neodpovedala si mi, Kyrie.“ Strčil ho do mňa hlbšie, až ma celkom vyplnil. Aj prsty mal hlboko vo mne, ale zozadu. „Kde chceš mať môj penis?“

Nadvihla som zadok, tlačiac sa k jeho prstom. „Tu.“

„Povedz to celou vetou, zlatko.“

„V zadku.“

„Povedz mi, čo chceš, láska. Chcem to počuť.“

„Pomiluj ma do zadku,“ šepla som.

Zastonal, zaboril sa ešte hlbšie do mojej vagíny a ja som sa znovu urobila, tentoraz rýchlo a potichu, len s otvorenými ústami a trasúc sa na celom tele.

Vo chvíli, keď ma pohltil orgazmus, vytiahol úd z vagíny a prsty zo zadku. Potom si ho natrel lubrikantom a mňa tiež. Oprel konček o môj konečník a pomaly, opatrne ho tlačil dnu. „Páči sa ti to, láska? Toto si chcela?“

„Viac.“ To bolo všetko, čo som zo seba dostala.

Uvedomila som si, že už mám vnútri celý žaluď, že ma rozťahuje, až to bolí a páli. Prichádzal ďalší orgazmus a práve ten podnecovala pálčivá bolesť. Roth mi položil prsty na klitoris a začal krúžiť. Druhou rukou ma silno plesol po zadku. Vykríkla som, lebo tá bolesť ma vyľakala. Znova. A znova. Tak silno, že som kričala do matraca, ale zrazu... Vtom som si uvedomila, že je vo mne hlbšie ako kedykoľvek. Veľmi hlboko.

„Aký je to pocit, Kyrie?“

„Bože, krásny, Roth. Príliš krásny.“

„Bolí to?“

„Trochu,“ pripustila som, „no neprestávaj.“

„Vydržíš to, láska?“

Dotkla som sa svojho klitorisu, aby som bola bližšie k orgazmu, ale Roth ma zastavil. Vibrátor bzučal, Roth sa ma ním slabo dotýkal. Vzala som mu ho a pritisla si ho ku klitorisu. Mala som pocit, že vo mne detonujú všetky hviezdy. Roth sa vo mne nehýbal, cítila som len, že sa chveje. Potreboval to, ale čakal. Prehla som chrbát tak, aby mi mohol zasunúť vibrátor do vagíny, a zrazu som bola plná, plná až po bod bolesti. Cítila som, ako sa jeho úd kdesi vnútri opiera o konček vibrátora, delila ich len tenká stena. Prichádzal taký obrovský orgazmus, až to bolelo, až som plakala. Nemohla som robiť nič, len vyťahovať a zasúvať vibrátor do seba. Výčnelok na ňom mi narážal do klitorisu, presne na citlivé miesto. Znova a znova.

Vtedy som cítila, ako ma Roth znovu plesol, a keď som vykríkla, ešte viac do mňa vtisol svoj úd.

„Vydržíš to, Kyrie?“ opýtal sa znova hrdelným hlasom. Mala som pocit, že sa vôbec nekontroluje.

„Kefuj ma, Valentine,“ zašomrala som, tlačiac sa k nemu.

Bože. Bolelo to, ale bolo to príjemné. Bol tak hlboko.

Cítila som sa naplnená.

A potom ho vytiahol. Pomaly, len trochu, ale zaťala som zuby a vykríkla do vankúša. Zovrela som trasúcimi sa prstami plachtu. Nebol to orgazmus, bola to primitívna vášeň, lúč bolesti, plnosť, ktorá sa nedá opísať. Toľko som z neho mala v sebe. Celý Valentine sa chvel v mojich útrobách.

„Bože, Kyrie, si taká úzka, až to bolí. Je to dokonalé.“ Vtisol ho naspäť. „Kriste... máš úžasný zadok. Aký je to pocit?“

Nemohla som prehovoriť. Zvesila som hlavu a zahryzla do plachty. Prehýbala som chrbát a vrtela sa. Chcela som mu tým naznačiť, že si pýtam viac. Kričala som naňho, ale bez slov.

„Páči sa ti to?“

„Došľaka... áno!“ vytisla som zo seba chrapľavo.

Hrozne sa mi chcelo kričať, ale zdržiavala som sa.

Vtedy sa znovu pohol. Pomaly. Cítila som šírku jeho údu, ktorá sa trela o napnuté svaly v mojom zadku. Mäso o mäso. Musela som sa nechtiac chvieť a vzdychať. Dopekla. Dopekla. Pomaly sa do mňa tlačil. Pomaly, ale nepretržite a potom von a späť. Jemne ma kefoval do zadku, rukami mi pritom zvieral boky, aby ho do mňa nestrčil tak prudko, že by ma roztrhol.

„Dočerta, Kyrie. Nevydržím to, láska. Musím sa hýbať.“

„Valentine...“ Nevedela som, čo na to povedať.

Chcela som to, ale netušila som, či to vydržím. Nie preto, že som sa bála, že mi ublíži. Nie, bol to príjemný pocit, dokonalý, lebo si ma na to dlho pripravoval a rozťahoval ma. Pohodlne sa do mňa zmestil. Bála som sa, že ak to urobí tak, ako potrebuje, že ten orgazmus jednoducho neprežijem. Roztrhne ma ako výbuch nukleárnej zbrane.

Znovu ho pomaly vytiahol a ešte pomalšie strčil dnu, aby som cítila, kedy vchádza, ako ma rozťahuje a otvára. Potom sa nado mňa nahol a pritisol si hruď k môjmu chrbtu. Ruky mi vsunul pod prsia, dychčal a vzdychal.

„Roth...“ zalapala som po dychu.

„Už som takmer tam, Kyrie. Nemôžem... musím to robiť pomaly.“ Hovoril trhane, akoby sa jeho sebakontrola naozaj podrobovala vážnej skúške, ťažšej ako kedykoľvek v minulosti.

Nikdy som ho pri milovaní – a milovali sme sa naozaj často – nevidela takého roztraseného. Držala som ho, keď plakal, áno. Milovala som sa s ním, keď prežíval citovú krízu po tom, čo mu urobila Gina. To všetko bolo iné. Môj Valentine sa chcel milovať, ale zároveň sa musel zdržiavať, čo mu vôbec nesedelo. Vždy si bral, čo chcel, odo mňa aj od života, a nikdy nespomalil ani sa nezdržiaval.

Toto však bola úplne iná situácia.

„Miluj ma, Roth.“ Načiahla som sa, vzala vankúš a strčila si ho pod brucho. Kolená som potiahla dopredu a tlačila sa k nemu, aby sa dostal ešte hlbšie. „Len ma kefuj, potrebujem to. Vydržím to. Bože, makaj.“

Vystrel sa za mnou a znehybnel. Cítila som, ako dýcha a zbiera sily. Ruky mal položené na mojom chrbte, prechádzal mi po chrbtici aj po zadku, rozťahoval ho a tlačil sa hlbšie. Mohla som len dýchať a vzdychať. A potom... vytiahol ho. Takmer celý. Potrel si ho ďalším lubrikantom a vopchal dnu. Vytiahol ho von a zasa zasunul dnu. Šla som z toho zošalieť. Celkom som zabudla na vibrátor a sústredila sa iba na úd. Znovu som vibrátor našmátrala pod vankúšom a zapla na najvyššiu rýchlosť. Dotkla som sa klitorisu a vykríkla do vankúša. Vytiahla som ho von a vydala akýsi nezrozumiteľný zvuk.

Roth sa vo mne teraz pohyboval drsnejšie. A trochu rýchlejšie.

Znovu som sa dotkla klitorisu a celú ma zaplavila šialená vlna. Stále to však nebol orgazmus. Nie celkom. Strčila som si ružový vibrátor – kedysi som ho používala do zadku, lebo bol oveľa menší ako Rothov úd – do vagíny a začala som ním pohybovať. Najprv pomaly, ale potom čoraz rýchlejšie a rýchlejšie. Pritom som sa prehýbala, vzdychala, vrtela a dotýkala sa výbežkom klitorisu. Roth sa už nemohol zdržať, pohyboval sa intenzívnejšie a nástojčivejšie. Bolo to také neuveriteľné, až som si želala, aby sa to nikdy neskončilo. Chcela som, aby ma tak obrábal naveky.

Ruku mal znova na mojom boku, druhou mi prechádzal po chrbte a dlaňou mi tlačil do kostrče. Tou prvou mi zvieral bok. Cítila som, ako sa jeho úd do mňa zabára hlbšie a hlbšie. Tlačil a vyťahoval, tlačil a vyťahoval a pritom pomaly stúpal k orgazmu.

Uvedomovala som si, aký je vo mne hrubý. Cítila som, ako zrýchlil tempo.

Zladila som pohyb jeho údu vo svojom konečníku s pohybom vibrátora. Bola som nekonečne plná a šlo to ako po masle. Čoraz silnejšie a silnejšie, takže som takmer nemohla dýchať.

„Kyrie...“

„Došľaka,“ vydýchla som.

„Doriti, Kyrie. Už som takmer tam...“

V tej chvíli sa urobil, skôr ako stihol dokončiť vetu. Cítila som to, vnímala som, ako to pustil do kondómu, ale úd mal ešte hrubý. Stonala som a pohybovala sa naraz s ním a v rovnakom rytme som ťahala aj vibrátor.

Napokon sa všetko zastavilo. Krv mi zovrela, všetkých šesťstoštyridsať svalov v tele sa stiahlo a uvoľnilo. Vagínu a konečník mi tak zovrelo, že som sa šla zblázniť. Zahryzla som do plachty a vykríkla v návale orgazmu. Roth sa pohyboval ďalej a orgazmus sa znásoboval, až kým som sa neroztriasla, nestonala a neplakala. A potom som sa urobila ešte raz a ešte raz, v akomsi nekonečnom cykle. Takmer som si neuvedomovala, čo sa deje, len ma zaplavovala vlna za vlnou a pohlcovala mi celé vnútro a útroby.

Bolo to ako zemetrasenie a každý orgazmus akoby mal svoj cieľ. Vtedy som si uvedomila, že Roth zo mňa pomaly a opatrne, tak ako ho do mňa zasunul, vytiahol svoj penis.

Len čo bol vonku, zvalila som sa na bok a po lícach mi stekali slzy. Cítila som, ako vstal a vyhodil kondóm. Potom si ku mne ľahol a pritisol ma k svojej horúcej hrudi.

„Bože, Kyrie, stále sa neviem normálne nadýchnuť.“

Privinula som sa k nemu. Objala som ho okolo šije a pery mu pritisla na hrdlo. „Valentine, nemám slov na to, čo sa práve odohralo.“

„Si v poriadku?“

Nadvihla som sa tak, aby mi videl do očí a čítal v nich, že hovorím pravdu. „Viac ako v poriadku. Páčilo sa mi to, úplne všetko, ale nemyslím si, že to môžeme robiť často. Bolo to také intenzívne, že by som si s tým asi neporadila.“

„Bolo to neuveriteľné. Áno, budeme si to šetriť.“

Chvíľu sme mlčali, slová sme nepotrebovali. Nespali sme, iba ležali jeden pri druhom, držali sa, dýchali a cítili tlkot srdca toho druhého.

Vtom som si uvedomila, že sa mu znova postavil.

Stále sme nepotrebovali slová. Vystrela som ruku a prešla po ňom. Pomaly som si ho zasúvala do vagíny. Znovu som mu pritisla pery na krk a celá som sa k nemu privinula. Už som ležala na ňom a zvierala ho stehnami. Uchopila som jeho tvár do dlaní a obrátila ju k sebe. Bozkávala som ho, milovala, jazdila na ňom, kým nešalel. Vzdychala som a potila sa a stále ho pritom bozkávala. Pohybovali sme sa dokonale synchrónne. Tesne predtým, ako to prišlo, som znehybnela. Pritisla som ho k posteli a zastavila ho. Držala som sa na rukách opretých o jeho plecia. Sedela som vzpriamene a pozerala mu do očí.

„Pozri sa na mňa, Valentine,“ prihovorila som sa mu. Ruky mal na mojich stehnách a prebodával ma pohľadom. „Nehýb sa.“

Stále som na ňom sedela a on na mňa upieral krásne modré oči. Pomaly som sa pohla, kolísala, jazdila a objímala ho stehnami. Moje boky opisovali široké kruhy, nadvihovala som sa tak, až takmer vykĺzol, a vzápätí som zhlboka dosadla. Priam som si to jazdenie užívala.

Jeho nádherné telo pokryli kvapôčky potu. Bojoval sám so sebou, aby sa nehýbal.

Cítila som, že sa k tomu blíži, a spomalila som. Chvíľu som čakala, kým nestuhol, až sa celý roztriasol od túžby. Dotkla som sa jedným prstom svojho klitorisu tak, aby to videl. Zadržiavala som nás oboch na hrane orgazmu. Chvíľu som sa dotýkala sama seba.

A potom to prišlo. Klesla som dopredu, objala ho a vrtela sa, keď to do mňa pustil a zaplavil ma svojou horúčavou. Obaja sme stonali, naše pery sa úpenlivo hľadali a spájali. Napokon sme horeli v spoločnom synchrónnom orgazme.

Posledná vlna pominula a Roth sa odo mňa odtiahol. Vstal a pobral sa do kúpeľne po uterák. Vrátil sa a obrátil ma na chrbát. Roztiahol mi nohy a jemne ma poutieral. Potom si ku mne znova ľahol.

Nastalo ďalšie ticho, obaja sme boli unavení.

Po chvíli sa ozval chrapľavým hlasom tesne pri mojej hrudi. „Chcel som, aby to bolo prekvapenie, ale napokon som sa rozhodol inak.“

„Aké prekvapenie?“ opýtala som sa.

„Dôvod, prečo sa vraciame do Štátov.“

„Prečo?“

Nastalo ticho. „No, biznis bokom... je to kvôli nám dvom.“

„Aký je obchodný cieľ tejto cesty?“

„Predávam nejaké nehnuteľnosti a firmy. Vrátane bytu na Manhattane. Likvidujem aj aktíva a musím tam byť osobne, aby sa predaj doviedol do konca.“

„Teda predávaš aj strešný apartmán?“

Prikývol. „Áno, nadišiel čas. Chcem, aby sme si vybudovali spoločné hniezdočko, ty a ja. Len naše.“ Vzdychol. „Okrem toho budeme potrebovať hotovosť na ďalšie prípravy, ak sa to tak dá nazvať.“

„Vyjadri sa jasnejšie, Roth. Vysvetli mi, o aké prípravy ide.“

„Zostať mimo sveta naozaj a natrvalo je mimoriadne zložité. Najmä ak je človek bohatý ako ja. Vieš, väčšina môjho kapitálu je imaginárna. Je vo svete obchodu, kde mám kontakty v každej banke po celom svete. Ak chceš zostať mimo, investície a kapitál nemajú význam. Dôležitá je hotovosť. Mať desiatky miliárd dolárov nie je dobré, ak ich neviem premeniť na hotovosť alebo ich nemám poruke. A v takom množstve, v akom budem potrebovať, je to zložité. Prečo?“ Roth sa odmlčal a prešiel mi rukou po boku. „Pravdupovediac, Vitaly pre mňa stále predstavuje veľkú hrozbu, pre nás oboch. Je niekde tam a čaká, naťahuje čas. Je ako jedovatý pavúk s dômyselnou sieťou, len čaká, kedy sa do nej chytíme a rozhojdáme ju. Musím nájsť spôsob, ako sa celkom vypariť. Inak ho musím dostať. Ani jedna možnosť nie je ľahká.“

„Ku ktorej možnosti sa prikláňaš ty?“ opýtala som sa.

„Pravdupovediac, najradšej by som zmizol. Nie preto, že by som chcel pred ním utiecť, ale preto, že som dosť múdry a dobre ho poznám, takže by som nerád začal vojnu. Pokračovalo by to donekonečna. Teraz je Gina mŕtva a on vie, že jeho svätyňa nie je nedobytná, a preto bude ešte ostražitejší. Má prístup k oveľa, oveľa väčšiemu počtu mužov a zbraní ako ja. Finančne som na tom lepšie, ale on je starý prefíkaný lišiak a má takú sieť vo svete ako nikto. Keby som šiel za ním a chcel ho zabiť, znamenalo by to viac ako vojnu.“ Dotkol sa mi brady a ja som zaklonila šiju, aby som naňho videla.

„Krviprelievania už bolo dosť.“

Prikývla som. „Presne tak. Pôjdem, kam pôjdeš ty, podporím ťa v tvojom rozhodnutí. Len... nechcem celý život prežiť v strachu.“

„Takže by si šla aj po ňom?“ opýtal sa prekvapene Roth. Na chvíľu som sa zamyslela. „Už som ochutnala smrť. Keď si predstavím, že by som tým mala prejsť znovu, je mi zle. Keby som videla, že Layle alebo Harrisovi niekto ubližuje, asi by som to nezvládla. Zároveň však nechcem stráviť zvyšok života na úteku. Radšej sa postavím alebo po ňom pôjdem, čokoľvek. Sama ho zastrelím, ak bude treba. Urobila som to raz, urobím to znova.“

„Dúfam, že až tam to nezájde. Mám nejaké nápady, a práve preto mierime do Štátov.“

Položila som si mu bradu na hruď a zahľadela sa do jeho prenikavých modrých očí. „Hovoril si, že je aj iný dôvod, prečo ideme do Štátov, ktorý má niečo spoločné s nami.“

Chytil ma za ľavú ruku, na ktorej som nosila dvojkarátový diamantový prsteň, a palcom ho potlačil nabok.

„Prešlo už šesť mesiacov, odkedy sme sa zasnúbili. Myslím, že je čas niečo s tým urobiť, čo povieš?“

„Niečo s tým urobiť?“ zalapala som po dychu. „Napríklad?“

„Napríklad sa vziať.“

Len som naňho civela a žmurkala, aby som to strávila. „Prečo práve teraz?“

Roth sa zamračil a zježil obočie. „Prečo teraz? Ľúbim ťa viac ako svoj život. Chcem, aby si bola navždy moja. Chcem, aby si sa stala Kyrie Rothovou.“

„Áno, prešlo šesť mesiacov, ale Vitaly je stále tu. Neviem, či si niekedy vydýchnem s vedomím, že nás stále hľadá. Layla je tu v záujme vlastnej bezpečnosti, máme Harrisa a jeho mužov v stave najvyššej pohotovosti. Chcem sa vydať, naozaj, ale zostanem s tebou, nehľadiac na nič. Zmením si meno, ak chceš.“

Zmätene, sklamane vydýchol. „Nerozumiem tomu, Kyrie. Len pred chvíľou sme sa na palube bavili o dome na predmestí a deťoch. A teraz hovoríš, že sa nechceš vydať?“ Sadla som si, oprela sa a pohodila hlavou. „Roth, nehovorím, že nechcem. Ibaže potrebujem vedieť prečo.

Chceš to alebo to robíš len preto, lebo si myslíš, že to chcem ja?“

„Oboje. Záleží na tom prečo?“

„Áno! Naozaj na tom záleží. Je to predsa manželstvo, Roth. To sa neberie na ľahkú váhu.“

Neodpovedal mi hneď. „Myslím, že ja to asi vidím inak. Každý sa môže zosobášiť, o nič také nejde. Je to len obrad, po ktorom dostaneš kus papiera. Iba ak by to nemalo zmysel, to je všetko.“

Zasmiala som sa, ale nie veselo. „Zmysel mi uniká. Prečo sa chceš zosobášiť, ak to nemá nič znamenať? Zdá sa, že si si nejako poplietol argumenty.“

Vstal a podišiel k oknu. Bol stále nahý. Dokonca aj uprostred vážneho rozhovoru som si nemohla pomôcť, musela som oceniť jeho napnutý svalnatý zadok, chrbát, široké plecia a polodlhé svetlé vlasy.

„Pripúšťam, nevedel som, že toto príde, Kyrie. Myslel som, že už bude po všetkom. Čakal som, že budeme mať šancu znovu sa vrátiť domov. Možno by ťa uličkou v kostole mohol viesť aj tvoj brat.“

„Po prvé, kde je teraz náš domov? Na tejto lodi? V New Yorku? V Detroite? Po druhé, mám rada Cala, ale nie som si istá, či chcem riskovať jeho bezpečnosť a namočiť ho do našich problémov. Je to ešte dieťa.“

„Domov je tam, kde práve sme. Teraz na Elize, vo Francúzsku, v New Yorku... ale rozumiem ti. Čo sa týka Cala, Harris má v Chicagu dvoch svojich ľudí a dávajú naňho pozor. Pochybujem, že vôbec tuší, že sú tam, no určite dbajú, aby sa okolo neho nikto nemotal.“

„To rada počujem.“

„Povedal som ti, že dozriem na všetko a na každého. Viem, že sa v záujme jeho bezpečnosti nechceš k nemu približovať. A viem aj to, že je to pre teba ťažké. Je mi ľúto, že to musíš robiť kvôli mne a kvôli mojej minulosti a problémom.“

„Je to už naša minulosť a sú to naše problémy. Nielen tvoje. Sme v tom spolu.“ Vstala som z postele, podišla k nemu a pritisla sa mu k chrbtu. „Ľúbim ťa, Valentine. Áno, chcem sa za teba vydať. Kdekoľvek, kedykoľvek, akokoľvek. Ak mi sľúbiš, že Cal bude v bezpečí, rada využijem príležitosť vidieť ho.“

„Chcem mať klasickú svadbu, Kyrie. Nemôžem tam zabezpečiť prítomnosť tvojich rodičov na jednej strane a mojich na druhej, nemôže to byť ani v malom bielom kostolíku, nemôžeme sa celé mesiace venovať prípravám a zostavovať zoznamy hostí.“

Pobozkala som ho na plece. „Je mi to jedno. Nie som dievča, ktoré si celý život predstavuje svoju svadbu. Chcem povedať, že možno keď som bola malá, myslela som na svadbu, snívala som o nej, ale keď zomrel otec...

Odvtedy som na to nemala čas myslieť. Nemalo to pre mňa už význam. Teraz som s tebou, ľúbim ťa a som tu, nehľadiac na nič. Či sa vezmeme, alebo nie, či budeme mať stály domov, alebo nie, my dvaja budeme spolu a len na tom záleží. Áno, túžim po stabilite. Mala by som rada skutočný domov, niečo naše. Nie som si však istá, či si to môžeme dovoliť, kým je Vitaly nablízku a spriada plány o pomste alebo čokoľvek iné. Ak chceš naplánovať našu svadbu, zo srdca rada sa za teba vydám. Budem hrdá pani Kyrie Rothová.“

„Dnes sa porozprávam s Harrisom, poviem mu o našich svadobných plánoch. Preberieme to z hľadiska bezpečnosti a potom ti to vysvetlím, aby ste spolu s Laylou aj vy začali pracovať na potrebných rozhodnutiach.“

„A čo keby sme sa držali tvojho svadobného plánu a Layle len povedali, nech mi vyberie pekné šaty a kvety? To úplne stačí.“

„Ak to myslíš vážne, je to najjednoduchšie riešenie. Nájdeme si vhodné bezpečné miesto, poletíme kamkoľvek, zabezpečíme ochranu... Bude to napriek všetkému krásne.“

„Mám len jednu požiadavku,“ ozvala som sa.

„Akú, láska?“ Obrátil sa na mieste a naše telá sa dotkli hrudníkmi. Majetnícky ma objal.

„Môžeme sa vziať v nejakej teplej, slnečnej krajine? Aj tu v Tierre del Fuego je pekne a zaujímavo, ale je tu trochu chladno.“

Rozosmial sa. „Pravdaže, zlatko. Viem to zariadiť. Dobre, teda na nejakom teplom a slnečnom mieste.“

Table of Contents

Start

PRVÁ ČASŤ Kyrie

1 Na konci sveta