Eva Velechovská

Devět tváří člověka

Ukážka z elektronickej knihy

Eva Velechovská

DEVĚT TVÁŘÍ ČLOVĚKA aneb rozvoj a růst s enneagramem

© Eva Velechovská, 2012

Foto: Pavlína Halasová

Vydala VEVA s. r. o., Praha 2012

DEVĚT TVÁŘÍ ČLOVĚKA

aneb rozvoj a růst s enneagramem

Eva Velechovská

PRAHA 2012

ČÁST 1

PSYCHOLOGIE PRO ZDRAVÉ LIDI DO KAŽDÉHO DNE

Přála bych si, aby tato kniha vypovídala o lidské touze probudit se a prožít sám sebe. O touze každého z nás učinit se být celistvým, bohatým a lidským.

Nemá být pobídkou ke změně, ale výzvou k tomu, být vědomým člověkem, přítomným svému životu. Obdivuji milující laskavost a schopnost prožít přítomný okamžik takový, jaký je.

V dětství téměř každý z nás slýchával pohádky, které se staly předobrazem toho, co nás asi v životě čeká. Kolik nástrah budeme muset překonat, stejně jako hrdina, který si ve svém srdci nese ušlechtilý cíl, ale musí projít černým lesem, přemoci zlé síly, nepodlehnout vábení snadné cesty… Ať osvobozoval zemi či zakletou princeznu, vždy byl jeho příběh osobní příležitostí najít a odkrýt v sobě to nejryzejší. Z Honzy se stal král. Díky statečnosti, čistotě a chytrosti dosáhl něčeho zcela výjimečného. Hrdinovi často někdo pomáhá, ale jen tehdy, prokázal-li vysokou míru uvědomění si své cesty, ochoty uvěřit tomu, že je to on, kdo dává věcem pravý smysl. Pomocí pohádek nám byla předávána moudrost, že největší odměnou za pomoc druhým, za vše, co děláme pro druhé, je naše osobní zkušenost, hlubší uvědomění si toho, kdo jsme a kam jdeme.

Na stránkách této knihy se budou prolínat poznatky z oblasti emoční inteligence – vnitřní alchymie emocí a schémat – s jedinečným nástrojem sebeuvědomění – enneagramem.

Teorii doplní osobní výpovědi lidí o jejich vnitřních zápasech a o hledání odpovědi na zdánlivě prostou otázku: „Kdo jsem?“ Děkuji jim a všem, kteří v sobě našli odvahu vydat se touto cestou. Více než o vědecká tvrzení se kniha opírá o patnáct let zkušeností, panelových rozhovorů, interview a tréninků.

Kniha je výsledkem snahy pochopit, co všechno se v nás děje. Ziskem z absolvování této cesty je možnost zažívat vztahy plné porozumění. Přijala jsem postoj k partnerství jako k nejvyšší nabídce vzájemného rozvoje. Pokud budu v knize psát o svém poznání, nikdy nebude jen moje, ale i mnoha skvělých přátel.

Každodenní praxe se stovkami lidí na seminářích a při prožitkové a tréninkové práci nám neustále přináší nové obohacující, a někdy až šokující zkušenosti. Nabízím touto knihou nový náhled na to, jakým způsobem utváříme své žití. Především bych ráda přiblížila vnitřní mechanizmy lidského jednání tak srozumitelně, aby každý, kdo o to má zájem, mohl uvidět svoji mapu vnitřních návyků, seznámit se s ní, přijmout ji a možná i opustit.

V roce 1996 se mi poprvé dostal do ruky český překlad knihy Richarda Rohra a Andrease Eberta Devět tváří duše, která ve mně vzbudila touhu poznat blíže systém, který v ní popisují – enneagram. V Čechách se jím nikdo nezabýval, a proto jsme začali pátrat v zahraničí. Na konferenci učitelů enneagramu v Heidelbergu jsme se potkali s americkou učitelkou enneagramu Helen Palmer a stali se jejími žáky.

Později jsme poznávali enneagram pod přímým vedením Claudia Naranja, psychiatra považovaného za otce enneagramu, žáka Oskara Ischaze. Jeho semináře propojené s gestalt terapií byly velmi náročné a obohacující. V červenci roku 2004 jsme získali certifikát školy Helen Palmer a Davida Danielse M. D., stali se profesionálními trenéry enneagramu a dostali nabídku pokračovat v dalším vzdělávání.

V roce 2002 se v Praze konala třetí konference o enneagramu (po Curychu a Bristolu), čímž Česká republika vstoupila s konečnou platností mezi země, v nichž byl enneagram, jako systém psychologie osobnosti, představen. Stalo se tak na akademické půdě Univerzity Karlovy.

David Daniels napsal o své práci s enneagramem:

„I teach at the Institute of Transpersonal Psychology a fully acceded psychology school. I have also taught the Enneagram at Stanford. Others have tought at California Institute of Integral Sutdies and John F Kennedy University. And there are others teaching wildly through out the US.“ (David Daniels M.D. 2012)

V roce 2005 přijela do Prahy i Helen Palmer. Seminář, který vedla, se zabýval propojením psychologické a spirituální cesty. Dal všem možnost pochopit, jak se lze uvolnit ze starých návyků. Helen byla okouzlena způsobem, jakým účastníci vstupovali do interakcí, jejich zájmem a vzájemnou podporou. Na její přednášku, seminář a tiskovou konferenci jsme pozvali mnoho kapacit z oblasti psychologie osobnosti. Chtěli jsme jim umožnit setkání s odborníkem světové úrovně a navázat dialog o tomto novém systému. Touto návštěvou byla uzavřena první kapitola historie enneagramu v Čechách.

V roce 2006 nás učil David Daniels a uskutečnil společně s námi Enneagram professional training program (dále EPTP) v Praze. V prosinci 2006 proběhla druhá část EPTP pod supervizí německého kolegy Jürgena Gündela a v červnu 2007 Základy spirituálních technik opět s Helen Palmer.

Tato kniha stejně jako návštěvy významných světových osobností mají přispět k přijetí enneagramu jako nástroje rozvoje osobnosti v Čechách. Vážíme si toho, že se těchto našich akcí zúčastnil také Vladimír Smékal, příznivec enneagramu, obrovská autorita a vzácný člověk.

Třetí vydání knihy je zjednodušeno a jsou vynechány některé odborné pasáže pro příjemnější čtení. Po prvním vydání mezi lidmi koluje 6 000 výtisků a enneagramová obec se rozšiřuje.

V roce 2010 jsme s kolegy z VEVA CZ absolvovali Coaching enneagram, certifikovaný ICF v USA a já jsem se stala Senior coach EIB USA. V průběhu let jsem také získala licenci pro certifikované vzdělávání v enneagramu v Čechách EPTP - Enneagram Profesional Training Program.

Enneagram v Čechách se rozvíjí především jeho praktickou aplikací v korporátních společnostech. Ginger Lapid Bogda, americká konzultantka, trenérka a koučka, svým působením v Praze upevnila používání enneagramu v praxi. Znalost mechanizmů osobnosti umožňuje mnohonásobně efektivněji trénovat komunikaci, řešení konfliktů, zpětnou vazbu. Vědomý leadership se dostává do zcela jiné úrovně. Leader trénuje rozvoj těch osobních schopností, dovedností a návyků, které potřebuje ke svému růstu.

V roce 2011 byla založena Česká enneagramová asociace proto, abychom mohli podporovat vzdělávání certifikovaných lektorů enneagramu v ČR.

V červnu 2012 lektoři VEVA CZ absolvovali Evropskou enneagramovou konferenci pro trenéry enneagramu v Holandsku. Vedle úžasných setkání s evropskými kolegy nás především velmi obohatilo další setkání Helen Palmer a Davidem Danielsem. HELEN PALMER mi přislíbila uskutečnit seminář v roce 2014 v Praze. Její vystoupení v Holandsku bylo zcela ojedinělé v kontextu všech ostatních lektorů.

Eva Velechovská

ENNEAGRAM POUZE JAKO TYPOLOGIE?

Typologie je milována i nenáviděna. Je nezbytná, ale zároveň přináší nebezpečí schématického a zkresleného vidění člověka, omezí-li se pouze na vnímání typu osobnosti. U některých jedinců může dojít i ke stylizaci do typu nebo vytvoření si z typu alibi.

Jak je to s enneagramem? Ennea je řecky devět a gram znamená způsob, model. Jde tedy o devět základních způsobů (modelů), jakými si člověk zajišťuje naplnění svých potřeb a chrání se před možností, že by znovu byly bolestivě nenaplněny. Také popisuje způsoby, jak si zajistit lásku, přízeň hodnotu a svoje potřeby pociťovat jako uspokojené a stabilní.

Když budeme vnímat vliv sousedních typů na strukturu osobnosti – energii křídel – a připustíme, že se jinak chováme ve stresu a jinak v klidu, pak nám vyjde obrovské množství jedinečných modelů. U každého z devíti typů se navíc projevuje vliv podtypů, jak se dozvíme dále. Stále se však jedná o pozorovatelné znaky, ze kterých lze vytvořit akceptovatelný všeobecně platný model.

A co více? Zúžíme-li osobní rozvoj člověka pouze na psychologickou stránku, chybí nám rozměr lidské duše a spirituality. Naopak, ženeme-li se za spiritualitou, můžeme snadno zapomenout na kultivaci svých automatických návyků. V systému enneagramu se oba tyto zřetele propojují. Opravdová spirituální cesta je vždy spojena s procesem uvolňování ega, nárůstu vědomí a schopnosti žít „teď a tady“. Enneagram poskytuje návrhy, jak uvolnit svoje automatické návyky a s nimi spojené vzorce myšlení a emocí.

Typová struktura osobnosti je tvořena kategoriemi, které jsou v procesu života vytvářeny a limitují nás

kategorie myšlenek

kategorie vzpomínek

kategorie plánů do budoucnosti

kategorie představ

kategorie emocí

(Helen Palmer, 2006 Praha, 2007 Bristol)

Hlubší význam enneagramu

Najít sám sebe v mapě osobnostních typů je svým způsobem revoluční krok. Mnozí mohou poprvé ve svých životech zažít a uvidět svoje návyky jako vzorce, jako něco, co skutečně existuje a co se dá ovlivnit. Je to možnost uvidět past či vězení, ve kterém jsme uvízli, a to tak hluboce, že není snadné otevřít některé dveře a projít jimi. Enneagram nepřišel z jednoho zdroje, je skutečným výsledkem lidského pozorování v různých náboženstvích a skupinách lidí hledajících vyšší pokrok člověka. Je to pohled na člověka jako na bytost, která je víc než jen osobností.

Budu se hodně zabývat osobností jako kabátem, který je nutné nosit, ale je možné jej i odložit a cítit se mnohem přirozeněji a volněji. S naší esencí nemáme mnoho zkušeností právě proto, že naše pozornost je dominantně soustředěna na potřeby a způsob, jak je naplnit, tedy na osobnost. Jestliže se ale naučíme znát osobnost a ona se pro nás stane transparentní, pak jsme schopni více a přímo zažívat přítomnost esence jako spojení s naší jedinečností. Enneagram nám může pomoci rozpomenout se, dát odpověď na otázku „Kdo jsem?“. Začít sundávat kabát ve chvílích, kdy jsme přítomni svým pocitům a své podstatě. Poznání sebe a druhých lidí nám umožňuje uvědomění si skutečnosti, že jsme každý jiný a přesto v mnohém podobní.

POZORNOST

Je životně důležitou součástí našeho života. Právě ona rozhoduje o zaměření naší energie. „KAM SMĚŘUJE TVÁ POZORNOST, TAM SMĚŘUJE ENERGIE, TAM SE ODEHRÁVÁ ZMĚNA.“

Pozornost je nejdůležitější částí transformační práce.

Vnitřní zájem, impuls směřuje pozornost a tím i energii v celém systému. Toto pravidelné směřování vytváří tendenci častěji v životě monitorovat a vyhodnocovat určitý sektor nebo části reality specifickým způsobem. Každý člověk má ve vnímání reality vymezen určitý sektor, který zaznamenává, vyhodnocuje. Pozornost je automaticky vedená oblastmi zájmu nebo toho, s čím se nechceme potkat resp., čemu se chceme vyhnout.

Vnitřní pozorovatel – svědek

„Křičím a vyčítám, vidím se, jak rozhazuji rukama. Slyším se, jak vytahuji stejné výčitky. Dívám se na to a ono se to děje dál.“

Pozorovat a nezúčastnit se. Můžeme si představit, jak se díváme na film, ale nezúčastňujeme se děje emočně, neposuzujeme. Registrujeme a jsme plně přítomni všemu, co sledujeme.

Vnitřní pozorovatel se stává spirituální přítomností. Vědomí, oddělené od struktury typu osobnosti, přináší schopnost být v přítomném okamžiku, rychle dospívá, pokud mu dáme pozornost. Je nesoudící přítomností u našich emocí, myšlenek i chování.

Pomocí vnitřního pozorovatele jsme schopni pozorovat svoje limitující kategorie. Každý z typů osobnosti má svoje překážky na této cestě.

Meditace je schopnost projít skrze tyto kategorie, neuváznout v nich. Jde o východisko pro rozvoj osobnosti, a proto se k němu budeme vracet.

ČÁST 2

EMOČNÍ A SOCIÁLNÍ INTELIGENCE

Proč právě emoční inteligence? Je to širší nebo užší rámec psychologie. Kolik otázek, tolik fundovaných odpovědí.

Pro mne příležitost poznat, co je v celostním systému příčina a co následek. Zajímají mě emoce a návyky, zkušenost z dětství, sociální kompetence a především vztah sám k sobě. Zabývat se vlastními limity nemusí být snadné. Osobnost chce často snadnou a zábavnou cestu k uspokojení svých potřeb.

Na jednom školském úřadě jsem vysvětlovala, co je emoční inteligence. Paní se na mne dívala se zájmem smíšeným s nedůvěrou. Vtom mi nahrála náhoda. Zazvonil telefon. Úřednice s omluvným gestem zvedla sluchátko a začala zprvu klidně hovořit. Nevím, kdo se onoho rána stal nástrojem otevření neuzdraveného místa v její duši. Krátkou chvíli se ovládala a pak se nechala pohltit vlastní emocí a svojí pravdou. Zvýšený hlas byl protkán invektivami a posléze výkřikem: „O tom se já s vámi bavit nemusím!“ Třískla sluchátkem a těžce dosedla. Podívala se na mne. Ten pohled jí umožnil vrátit se do místnosti.

Ocenila jsem její slova: „Teď jsem pochopila, co je emoční inteligence a proč by o ní měli lidé něco vědět.“

V nejširším pojetí představuje emoční inteligence schopnost zpracovávat systém emocí a těžit z něj. (Matthews 2002)

Zkráceně můžeme říci, že existuje celá řada teorií emoční inteligence.

Daniel Goleman specifikoval strukturu kvalit emoční inteligence. Je to schopnost sebeuvědomění, sebekontroly, vnitřní motivace, empatie, vůle a schopnosti navazovat a pěstovat vztahy.

Podkladem pro tvorbu nervových drah jsou citové návyky a postoje vytvořené v dětství. Základ emoční inteligence se vytváří v dětství, získané citové návyky ji determinují. Na rozdíl od IQ ji však můžeme v průběhu života rozvíjet.

EMOČNÍ ZKUŠENOST

Opakování jisté aktivity tak dlouho, až se stane návykem, stále stejnou činností vykonávanou se stále větší snadností, ba automaticky, to nazýváme charakterem, fixní rolí (Perls, 1996, s. 42).

Představte si, že jdete přes louku k lesu. Pokud jdete touto cestou jednou, tráva se brzy zvedne a cestička zmizí. Chodíte-li tudy pravidelně, stopa zůstává. A traktor vyjede hluboké koleje.

Obdobně i síla emoční zkušenosti závisí na počtu opakování stejné nebo obdobné situace nebo na síle emočního prožitku. Záznam této emoční zkušenosti v mozku je podobný buď vyšlapané cestičce, nebo hluboké bolavé brázdě, na kterou se budeme snažit zapomenout.

Joseph Le Doux, neurolog působící v Centru pro neurologické vědy při Newyorské univerzitě, prokázal, že smyslové signály z oka, ucha a dalších orgánů jsou převedeny do thalamu a poté přes jedno synoptické spojení do amygdaly. Druhý signál z thalamu je veden do neokortexu, centra myšlení.

Amygdala bývá označována jako centrum emoční paměti dávající událostem citový význam. Závisejí na ní takřka všechny emoce. Získává široký okruh vstupů o bezprostředně působících podnětech, představových podnětech i podnětech z minulosti.

Pečlivě sleduje všechno, co se děje a hledá krizové situace. Je vlastně jakousi psychologickou stráží. Plní funkci bezpečnostní stanice, která vydává pokyny k akci směřující k vyvedení systému z ohrožení. Je však poměrně „slepá“ k povaze podnětu, který ji aktivoval.

Fakticky spustí sekreci stresových hormonů, mobilizuje mozková centra pohybu atd.

Existují emoce, které nezávisejí na amygdale. Pro velkou řadu emocionálních procesů však hraje důležitou roli (Stuchlíková, 2002)

Hippocampus - zaznamenává prostá fakta, informace.

Pomocí nervových chemických poplašných systémů, které spustí instinktivní reakci na život ohrožující situaci, dojde k zapamatování si všech detailů a pocitů, které zážitek provázely. Amygdala tyto signály přijímá a následně v ní dochází k aktivaci nervových buněk. Ty signalizují dalším oblastem mozku, že je nezbytné si dokonale zapamatovat to, co se právě děje. A to je právě proces vyšlapávání cestičky nebo hluboké brázdy zkušenosti.

Amygdala je již při narození dosti vyvinutá a dozrává v dětském mozku mnohem dříve než hippocampus a zejména neokortex. Na základě tohoto faktu lze tvrdit, že raný dětský věk je pro člověka zcela zásadní. Události prožité v tomto věku a osoby, které o dítě pečují, mají rozhodující vliv na formování osobnosti.[1]

Každý máme svého psa

Všechny zkušenosti, které dítě zažívá, formují jeho osobnost. Negativní prožitky nenaplněných potřeb vytvářejí v mozku zaznamenanou zkušenost, která bude i v dospělosti vždy ovlivňovat zaměření pozornosti a tím i myšlení a chování. Negativní zkušenost přitahuje celý život pozornost odpovídající původní síle prožitku nebo četnosti jeho opakování.

Ilustrujme si toto tvrzení na příkladu dítěte, které porazil či poranil pes. Potřeba bezpečí a jistoty přežití byla narušena. Dítě má za sebou pro ně velmi nepříjemný zážitek, který je v amygdale zaznamenán jako negativní, ohrožující zkušenost. Hippocampus ji spojí s pojmem pes, se štěkotem, s fyzickou podobou psa.

V budoucnosti jakákoliv připomínka tohoto zážitku spustí obrannou nebo výstražnou reakci. Například při procházce s maminkou zaštěká najednou v některém z domků pes. Dítě, které nemá negativní zkušenost se psem, tuto skutečnost prožije zcela okrajově a jeho pozornost bude zaměřena jinam. Pokud však dítě dříve prožilo nepříjemnost se psem, silně zareaguje. Někdy až nepřiměřeně. Cítí se ohroženo podle toho, jak silný byl jeho předchozí zážitek. Jak byl citově náročný, jaká byla míra ohrožení a kolik dítě prožilo předchozích zkušeností. Amygdala vyhlásila svůj poplach.

I v dospělosti může díky jedinému vláknu z thalamu do amygdaly dojít k enormnímu a nepřiměřenému vyhodnocení ohrožení, protože v okamžiku evokace negativní zkušenosti je spojení s logickými centry přerušeno. Dospělý pak zažívá paniku dítěte třeba právě z nevinného setkání se psem (Goleman).

V dalších kapitolách poznáme, že každý máme díky tomu, co jsme prožili, svého „psa“- vnitřní zranění spojené s nenaplněnou potřebou, které poutá naši pozornost a znovu a znovu se aktivuje.

Porucha softwaru?

Zážitky spojené s bolestí a ohrožením ve chvíli nenaplněné potřeby vytvoří enormně silný zápis, který změní přesvědčení v celém systému. Zkreslená přesvědčení vznikají právě na základě informací, ovlivněných silnými fyzickými a emotivními zážitky.

Tyto narušené informace mohou být v systému přítomny v malé míře, například jen z deseti procent, ale v okamžiku ohrožení – tedy vyvolání stejné nebo podobné situace – se z této desetiny stane stoprocentní obraz v naší mysli i emocích (Naranjo, 2007, SAT I)

Tento pokřivený obraz zcela přerámuje objektivní realitu a člověk emočně zareaguje na základě tohoto zkreslení. Ve chvílích, kdy pocit ohrožení opadne, zkreslený obraz se postupně vytrácí a vrací se schopnost vidět realitu bez ohrožení, tedy přijímat realitu takovou, jaká je.

Koniec ukážky

ISBN 978-80-254-2330-1

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2016

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

Table of Contents

ČÁST 1

PSYCHOLOGIE PRO ZDRAVÉ LIDI DO KAŽDÉHO DNE

ENNEAGRAM POUZE JAKO TYPOLOGIE?

Hlubší význam enneagramu

POZORNOST

Vnitřní pozorovatel – svědek

ČÁST 2

EMOČNÍ A SOCIÁLNÍ INTELIGENCE

EMOČNÍ ZKUŠENOST

Každý máme svého psa

Porucha softwaru?

ČÁST 3

INSTINKTY

ČÁST 4

EMOČNÍ SCHÉMATA

Nejčastější maladaptivní schémata

ŽIVOTASCHOPNOST SCHÉMATU A JEJICH VLIV NA NÁS

ŽIVOTOPIS V PĚTI KRÁTKÝCH KAPITOLÁCH

ČÁST 5

OSOBNOST

ČÁST 6

TŘI CENTRA INTELIGENCE

DEVĚT STRATEGIÍ A ZPŮSOBŮ, JAK NAPLNIT SVÉ POTŘEBY A ZÍSKAT TO, CO CHCEME, A OCHRÁNIT SE PŘED TÍM, CO NÁS ZRAŇUJE

Obranný mechanizmus

OBRANNÉ MECHANIZMY – PŘEHLED

Jednoduchý přehled obranných mechanizmů přiřazených k enneatypům

TYP 1

PODTYPY

TYP 2

PODTYPY

TYP 3

PODTYPY

TYP 4

VZTAHY

PODTYPY

TYP 5

PODTYPY

TYP 6

PODTYPY

TYP 7

PODTYPY

TYP 8

PODTYPY

TYP 9

PODTYPY

ČÁST 7

Ctnosti a esence související s jednotlivými strukturami osobnosti