MONOGRAFIE

Práce a její právní regulace v Protektorátu Čechy a Morava

(1939–1945)

(ukázka)

JAROMÍR TAUCHEN

Recenzovali: prof. JUDr. Ladislav Vojáček, CSc.

doc. JUDr. PhDr. Pavel Maršálek, Ph.D.

© JUDr. Bc. Jaromír Tauchen, Ph.D., LL.M., 2016

ISBN 978-80-7552-304-4 (brož.)

ISBN 978-80-7552-305-1 (e-pub)

Vydává Wolters Kluwer ČR, a. s., U Nákladového nádraží 6, 130 00 Praha 3, v roce 2016 jako svou 2477. publikaci. Odpovědná redaktorka Iva Rolečková. Jazyková korektura Eliška Tersago. Vydání první. Stran 480. Sazba Tomáš Žižka. Tisk Sowa Sp. z o. o., ul. Raszyńska 13, 05-500 Piaseczno, Polsko.

Obsah této publikace naleznete také v ASPI.

E-kniha je dostupná na www.wolterskluwer.cz/obchod

www.wolterskluwer.cz, e-mail: obchod@wolterskluwer.cz, tel.: 246 040 405, 246 040 400, fax: 246 040 401

Vzor citace: TAUCHEN, J. Práce a její právní regulace v Protektorátu Čechy

a Morava (1939–1945). Praha: Wolters Kluwer ČR, 2016, 480 s.

OBSAH

O autorovi

Úvodem

Dosavadní stav zpracování tématu a charakteristika sekundární literatury

Kapitola 1: Pracovní poměr a jeho specifika před vyhlášením Protektorátu Čechy a Morava

1.1 Služební smlouva

1.2 Živnostenská pracovní smlouva

1.3 Další druhy pracovních smluv

Facit

Kapitola 2: Ideologické pojetí práce a vybraných kategorií pracovního práva

Facit

Kapitola 3: Říšské pracovní právo jako vzor pro pracovní právo protektorátní

3.1 Zákon o uspořádání národní práce

3.2 Kolektivní pracovní právo

3.2.1 Komisaři práce

3.2.2 Německá pracovní fronta (DAF)

3.3 Individuální pracovní právo

3.4 Disciplinární soudnictví

Facit

Kapitola 4: Omezení autonomie vůle v pracovněprávních vztazích

4.1 Hromadné propouštění zaměstnanců, zákaz výpovědi a jiná omezení autonomie vůle zaměstnavatele a zaměstnance

4.2 Mzdy, platy a mzdová politika

4.3 Pracovní morálka

Facit

Kapitola 5: Systém řízené a nucené práce

5.1 Zavedení všeobecné pracovní povinnosti

5.2 Snahy o zavedení všeobecné pracovní služby

5.3 Včleňování do práce

5.4 Přikazování k výkonu prací v zemědělství

5.5 Přikazování pracovních sil

5.6 Evidence pracovních sil – pracovní knížky

5.7 „Dobrovolný“ nábor pracovních sil do Říše

5.8 Nucené pracovní nasazení v Říši

5.9 Nasazení ročníku 1924

5.10 Totální nasazení pracovních sil

5.11 Pracovní nasazení na zákopové práce

5.11.1 Pracovní nasazení v Dolním Rakousku

5.11.2 Pracovní nasazení na Moravě a ve Slezsku

5.12 Pracovní nasazení u protiletecké ochrany

5.13 Pracovní nasazení u Technické nouzové pomoci

5.14 Pracovní útvary a kárné pracovní tábory

5.14.1 Pracovní útvary

5.14.2 Kárné pracovní tábory

Facit

Kapitola 6: Ochrana života a zdraví zaměstnanců a bezpečnost práce

6.1 Pracovní doba a její úprava

6.2 Svátky a pracovní doba

6.3 Dovolená

6.4 Další nově vydané předpisy k ochraně zdraví zaměstnanců

6.5 Úprava ubytování zaměstnanců

6.6 Závodní lékaři

6.7 Poradna pro choroby z povolání

Facit

Kapitola 7: Zvláštní pracovněprávní postavení určitých skupin zaměstnanců

7.1 Odlišnosti v pracovněprávní úpravě německých zaměstnanců

7.2 Diskriminace Židů v pracovním právu

7.2.1 Definice pojmu „Žid“

7.2.2 Vyloučení Židů z výkonu veřejných funkcí, svobodných povolání a ze zaměstnání

7.2.3 Právní úprava zaměstnávání Židů

7.2.4 Restrikce vůči „židovským míšencům“

7.3 Veřejní zaměstnanci

7.4 Zaměstnávání slovenských dělníků

7.5 Zemědělští dělníci

7.6 Domáčtí dělníci

7.7 Osoby zaměstnané v domácnosti

Facit

Kapitola 8: Ovlivnění volby povolání a učební poměr

8.1 Nástroje pro plánovité včleňování mládeže do nedostatkových povolání

8.1.1 Poradenství pro volbu povolání

8.1.2 Výstavy

8.1.3 Film

8.2 Učební poměr

Facit

Kapitola 9: Zastoupení zaměstnanců

9.1 Odborové organizace

9.1.1 Úvodem

9.1.2 Proces sjednocení odborového hnutí

9.1.3 Zásahy okupantů do personálního obsazení a činnosti odborů

9.1.4 Jednoty a Ústředí jednot

9.1.5 Národní odborová ústředna zaměstnanecká (NOÚZ)

9.1.5.1 Organizační struktura

9.1.5.2 Oblast působnosti NOÚZ

9.2 Závodní výbory

9.3 Závodní a revírní rady v hornictví

Facit

Kapitola 10: Správa na úseku práce

10.1 Zprostředkovatelny práce

10.2 Úřady práce

10.3 Ministerstvo sociální a zdravotní správy, Ministerstvo hospodářství a práce

10.4 Úřad říšského protektora

10.5 Oberlandráti

10.6 Dozor nad dodržováním pracovněprávních předpisů

10.6.1 Živnostenská inspekce

10.6.2 Horní inspekce

10.7 Výzkum práce – Ústav lidské práce

10.7.1 Vznik Ústavu lidské práce

10.7.2 Organizace a poslání Ústavu lidské práce

10.7.3 Konkrétní činnost Ústavu lidské práce

10.7.3.1 Poradenství pro výběr povolání

10.7.3.2 Komerční psychotechnické vyšetřování

10.7.3.3 Ekonomie práce a výzkum práce

Facit

Kapitola 11: Řešení pracovněprávních sporů

11.1 Pracovní soudy

11.2 Hornické rozhodčí soudy

11.3 Rozhodčí komise závodních výborů

11.4 Řádné soudy

11.5 Osnova vládního nařízení o pracovním souručenství

Facit

Závěrem

Resume

Seznam použitých archivních pramenů

Bibliografie

Věcný rejstřík

Osobní rejstřík

O AUTOROVI

JUDr. Bc. Jaromír Tauchen, Ph.D., LL.M. (* 1981)

V letech 2000–2005 studoval na Filozofické a Právnické fakultě Masarykovy univerzity v Brně, na které i úspěšně složil rigorózní zkoušku a absolvoval doktorské studium. Absolvoval výzkumné pobyty, studia a stáže na německých a rakouských univerzitách (Innsbruck, Konstanz, Dresden, Passau, Regensburg, Münster, Wien). Od roku 2006 vyučuje na katedře dějin státu a práva brněnské právnické fakulty semináře z obecných a českých právních dějin a další předměty vyučované v německém jazyce. Zabývá se především právem platným v Protektorátu Čechy a Morava, německými a rakouskými právními dějinami s těžištěm v období národního socialismu a dějinami Němců v českých zemích. Výsledky své vědecké práce publikuje v odborných periodicích jak u nás, tak i v zahraniční. V současnosti se jako jeden z dvou hlavních editorů podílí na přípravě patnáctisvazkové Encyklopedie českých právních dějin. Dr. Tauchen je rovněž soudním tlumočníkem pro německý jazyk. Je členem Komory soudních tlumočníků České republiky, Deutsch-Tschechische Juristenvereinigung e.V.

a aktivně je činný v The European Society for History of Law.

ÚVODEM

Monografie s názvem Práce a její právní regulace v Protektorátu Čechy a Morava (1939–1945) je výsledkem více než šestileté intenzivní badatelské činnosti autora, který se vývojem pracovního práva v období nacistické okupace českých zemí začal poprvé odborně zabývat v roce 2010 v rámci řešení tříletého grantového projektu Vývoj soukromého práva na území České republiky.

V období Protektorátu Čechy a Morava hrála práce zásadní roli a oblast pracovního práva náležela k těm právním odvětvím, které doznaly nejvíce faktických i legislativních změn. Po provedení základních rešerší v rámci výše uvedeného projektu bylo jasné, že práce a její právní regulace vyžaduje podrobné zpracování, neboť dosavadní sekundární literatura v tomto směru vykazuje značný deficit, popřípadě je pro své ideologické zaměření zavádějící a její závěry je proto nutné revidovat. Mnohé práce vydané v období před rokem 1989 nehodnotí pozitivně snad ani jediné opatření, které po zřízení Protektorátu Čechy a Morava přinesly nové předpisy pracovního práva či sociálního zákonodárství.[1] Zároveň však tito autoři mlčky přecházejí fakt, že celá řada principů, které obsahovalo protektorátní pracovní právo, byla následně ochotně převzata po skončení druhé světové války. Mnohé z těchto právních norem pak platily ještě v období padesátých let minulého století.[2]

Jedním z cílů této práce je podívat se na vývoj pracovního práva a vztahů spojených s prací z nového, minulostí nezatíženého pohledu a vyplnit tím velkou mezeru v české právní historiografii. Z velké části tato publikace přináší zcela nové a dosud nepublikované poznatky, které byly získány zejména na základě studia archivního materiálu.

Tato publikace je koncipována tak, aby čtenáři přehledně podala dané téma na základě dostupných archiválií, edicí archivního materiálů, publikovaných pramenů práva, odborné dobové i současné sekundární literatury, memoárů či dobového tisku. Jak je uvedeno níže, v podkapitole věnované dosavadnímu zpracování tématu a charakteristice sekundární literatury, většina oblastí souvisejících s tématem této práce zůstala až doposud v české i německé právní historiografii téměř nezpracována, proto byl autor nucen tuto monografii zpracovat především na základě vlastního provedeného archivního výzkumu primárních pramenů. Jejich studium v badatelnách českých archivů trvalo několik let a autorovi se podařilo získat a pořídit si kopie bezmála třinácti tisíc stran archiválií, z nichž velkou většinu také při zpracovávání této práce skutečně využil.

V tomto ohledu hrál samozřejmě nejdůležitější roli Národní archiv v Praze, který ve svých depozitářích uchovává archiválie spojené s činností ústředních státních orgánů. Největší počet využitých písemností pochází z fondů Ministerstva hospodářství a práce a Ministerstva sociální a zdravotní správy. Tato ministerstva hrála v legislativním procesu Protektorátu stěžejní roli, neboť připravovala nové právní předpisy pro zasedání Předsednictva ministerské rady. Jeho archivní fond byl rovněž využit, neboť se v něm nacházely písemnosti zachycující celý průběh legislativní procesu, který vedl k vydání pracovněprávních předpisů. Jelikož slibovaná a Němci často proklamovaná autonomie Protektorátu a jeho státních orgánů byla jen prázdným pojmem, protože do tzv. autonomní normotvorby výrazným způsobem zasahoval říšský protektor, tvořily archiválie z fondů Úřadu říšského protektora, Německého státního ministerstva pro Čechy a Moravu a státního tajemníka u říšského protektora v Čechách a na Moravě důležité prameny pro poznání skutečných zájmů a úmyslů okupační moci, které sledovala dikce určitých pracovněprávních norem a jež by nebylo možno z jiných zdrojů zjistit. Legislativní proces a jeho průběh zachycují také archiválie uložené v Archivu Kanceláře prezidenta republiky v protokolu L (legislativa).

Moravský zemský archiv byl druhým velkým archivním pracovištěm, jehož fondy byly při vzniku této práce využity. Jelikož v prvních letech existence Protektorátu hráli v pracovněprávní oblasti důležitou roli rovněž oberlandráti (vrchní zemští radové) jakožto složka nižší okupační správy, byly využitelné i písemnosti pocházející z jejich činnosti a uložené v tomto archivu.

Hlavním badatelským problémem se však ukázal fakt, že se nedochovalo příliš mnoho archiválií týkající se činnosti úřadů práce, takže nebylo možno zcela dostatečným způsobem zmapovat jejich činnost. Jak ukázal výzkum, mnoho právních norem z pracovněprávní oblasti nebylo v praxi využíváno vůbec, či pouze velice omezeně (například v případě udělování podpor při včleňování do práce). Ačkoli příslušné nařízení možnost udělení podpory předvídalo (jak se dozvídáme z některých hlášení), byla podpora úřadem práce udělena jen v několika případech. Ověřit a zjistit důvody, proč tomu tak bylo, není však možné, protože spisy úřadů práce nejsou v českých archivech, snad jen s několika málo výjimkami, dostupné. Důvod lze spatřovat ve skutečnosti, že ve městech, kde měly sídlo úřady práce, byly většinou zároveň situovány služebny gestapa, jehož příslušníci se v závěru války postarali o likvidaci spisového materiálu. Z důvodu nepřístupnosti, dosavadní nezapracovanosti a značné torzovitosti archiválií pocházejících z činnosti pracovních soudů nebylo možno zhodnotit jejich rozhodování v praxi a srovnat, zda došlo k nějakému posunu oproti předcházejícímu období či k ovlivňování ze strany výkonné moci.

Pro analýzu oblasti tzv. kolektivního pracovního práva a zastoupení zaměstnanců byl využit fond Národní odborové ústředny zaměstnanecké, který je uložen ve Všeodborovém archivu v Praze.

Zpracování archiválií bylo náročné, neboť většina z nich je vyhotovena v němčině. Autor tak byl nucen pracovat s německým textem a následně česky reprodukovat jeho obsah, což bylo obtížné především u překladů dobové nacistické právní terminologie, pro kterou se v českém jazyce mnohdy jen velice stěží hledá ekvivalent. Aby proto nedocházelo k posunu významu při překladech, u důležitých pojmů, institutů či názvů úřadů je vždy v závorce uvedeno jejich původní německé znění. Stejně tak při identifikaci archiválie v poznámkovém aparátu je vedle překladu názvu dokumentu uveden rovněž jeho německý název na něm uvedený a původní jednací číslo, aby tak byla dalším badatelům umožněna v případě potřeby možnost jej snáze dohledat. Jelikož však ne všechny archivní fondy použité v této práci byly dosud inventarizovány, obsahuje poznámkový aparát většinou pouze odkaz na konkrétní karton, ve kterém je daný dokument uložen.

Předložená monografie je primárně prací právně historickou, jejímž úkolem je analyzovat právní problematiku spojenou s výkonem práce v období Protektorátu Čechy a Morava. Zabývá se tedy právními předpisy upravujícími pracovní poměr. Nepředkládá však čtenáři jen jejich pouhý popis, nýbrž ukazuje, jaké motivy vedly k jejich vydání, což je možné rekonstruovat například z důvodových zpráv či námitek připomínkového řízení podaných v průběhu legislativního procesu. I když nefungoval parlament, tak na úrovni vlády a ministerstev probíhal legislativní proces minimálně v prvních letech trvání Protektorátu stejným způsobem jako v předcházejícím období s tou výjimkou, že do něj byl zapojen také říšský protektor, který často u protektorátní vlády vydání konkrétního právního předpisu inicioval a požadoval. Právě v tomto období je možno z námitek říšského protektora velice dobře rekonstruovat to, co okupační moci vadilo, a zjistit, jakým směrem se měla pracovněprávní oblast dle představ nacistů dále ubírat. Poté, co po provedené Heydrichově správní reformě přešli němečtí úředníci z úřadu říšského protektora do jednotlivých ministerstev, zapracovávali německá stanoviska a požadavky rovnou při tvorbě návrhů právních předpisů.

Aby bylo možno zaznamenat i aplikační praxi a ukázat použití pracovněprávních norem v reálném životě, jsou v některých podkapitolách uvedeny i příklady z reálné aplikace právních předpisů.

Kromě právněhistorické linie sleduje monografie i další jevy související s prací, zejména z oblasti sociální politiky. V řadě případů se zabývá i nerealizovanými návrhy pracovněprávních předpisů, které se podařilo dohledat v archivech a které svědčí o tom, jak přemýšlela tehdejší politická reprezentace a jak někteří čeští úředníci usilovali o napodobení německých vzorů; jako příklad je možno zmínit návrh vládního nařízení o pracovním souručenství či o všeobecné pracovní službě.

Předložená monografie zachycuje vývoj právní regulace práce v celém období existence Protektorátu Čechy a Morava. Vzhledem k četnosti vydávaných pracovněprávních norem je zvláštní pozornost věnována především období let 1939 až 1940, kdy jich bylo vydáno největší množství, neboť okupační moc v tomto období usilovala o přeměnu dosud „liberalisticky“ pojímaného výkonu práce na systém řízené a nucené práce, který by zapadal do centrálně řízeného válečného hospodářství Velkoněmecké říše. K dalšímu masivnímu nárůstu počtu vydaných pracovněprávních předpisů došlo až v závěru druhé světové války, kdy tyto normy musely bezprostředně reagovat na válečné události a jimi způsobené rychle probíhající změny.

Věcná materie této monografie je členěna do jedenácti kapitol. Pro pochopení sledovaného účelu vydávání některých pracovněprávních norem a vůbec pojetí pracovněprávních institutů dle nacistických představ je v úvodních pasážích věnována pozornost ideologickému pojetí práce a vybraným kategoriím pracovního práva. Práce podává také stručný nástin říšského pracovního práva, které bylo vzorem pro právo protektorátní. Z hlediska sledovaného tématu je stěžejní část věnována omezení autonomie zaměstnance a zaměstnavatele v pracovněprávních vztazích, jakož i vytvoření a fungování systému řízené a nucené práce. V prvním případě se jedná především o zásahy do mzdové politiky či zákaz hromadného propouštění, ve druhém pak o zavedení pracovní povinnosti, přikazování pracovních sil k výkonu práce, včleňování do práce a konečně nucené nasazení českých pracovních sil na území Říše. Jelikož v období Protektorátu nebylo pracovní právo kodifikováno v jednom zákoníku, jako je tomu od poloviny šedesátých let minulého století v případě zákoníku práce, neměly ani pracovněprávní normy většinou všeobecnou závaznost pro všechny zaměstnance a vztahovaly se tak často pouze na některá odvětví. Z tohoto důvodu byla do předkládané publikace zařazena kapitola analyzující zvláštní pracovněprávní postavení některých skupin zaměstnanců. Stejně tak jsou dále analyzována pracovněprávní specifika související s učebním poměrem. Kolektivní právo v období Protektorátu také doznalo značných změn, které popisuje kapitola pojednávající o zastoupení zaměstnanců. Na tomto místě je pozornost věnována především Národní odborové ústředně zaměstnanecké a její činnosti ve sledovaném období. V závěru je poukázáno na změny, které byly provedeny u orgánů řešících pracovněprávní spory mezi zaměstnanci a zaměstnavateli. Rovněž je zde analyzována činnost úřadů, které měly co do činění se správou práce – ať už souvisely s vytvářením pracovněprávních norem (Ministerstvo hospodářství a práce), s jejich aplikací (úřady práce), či dozorem nad jejich dodržováním (živnostenská inspekce).

Dosavadní stav zpracování tématu

a charakteristika sekundární literatury

Ačkoli hrály práce a pracovní právo v období Protektorátu Čechy a Morava velice důležitou roli a za šest let jeho existence bylo vydáno velké množství pracovněprávních předpisů dosahující počtu několika set, tato problematika se za celá dlouhá léta nedočkala v české právní historiografii podrobného zpracování. Dosavadní nezpracovanost se však netýká jen oblasti práva pracovního, nýbrž i téměř všech ostatních právních odvětví s výjimkou práva trestního. Vývoj pracovního práva nejen v období Protektorátu, ale i před jeho vyhlášením a po skončení druhé světové války v současnosti zachycuje pouze jediná monografie pocházející z pera brněnských právních historiků s názvem Vývoj soukromého práva na území českých zemí. II. díl,[3] která vznikla jako výsledek stejnojmenného tříletého grantového projektu řešeného v letech 2010–2012. Ladislav Vojáček a Jaromír Tauchen zde v kapitole věnované vývoji pracovního práva podávají jeho systematický a podrobný výklad od počátků formování tohoto právního odvětví až do konce osmdesátých let minulého století. Z dalších publikací těchto autorů mohou čtenáři získat základní přehled o historii a vývoji pracovního práva v českých zemích, a to v němčině a angličtině.[4] Analýze protektorátních pracovněprávních norem se doposud věnoval v posledních pěti letech podrobně pouze Jaromír Tauchen.[5] Stručný přehled o protektorátní pracovněprávní legislativě pak podává ve své učebnici pracovního práva Miroslav Bělina.[6]

Jediné téma, které je z oblasti právní regulace práce v období Protektorátu dnes již dostatečným způsobem zpracováno, představuje problematika nuceného nasazení českých dělníků v Říši. Stěžejní část práce v tomto směru vykonal již před poměrně dlouhou dobou František Mainuš, který v období politického uvolnění šedesátých let minulého století publikoval ideologicky nezatížené práce nazvané Totální nasazení a Totálně nasazeni (1939–1945), které v tomto oboru mohou být dodnes považovány za základní díla. Mainuš se tématu nuceného pracovního nasazení českých pracovních sil pro válečné hospodářství Říše věnoval společně se Zdeňkem Konečným[7] i v sedmdesátých a osmdesátých letech minulého století. Právě v tomto období byly ve Spolkové republice Německo započaty diskuze o odškodnění bývalých nuceně nasazených, kdy začali být poprvé považováni také za oběti nacistického režimu.[8] Nejvýrazněji do této diskuze zasáhl Ulrich Herbert, který nucenou práci nechápal jako jev, jež souvisel pouze s fenoménem války, nýbrž rovněž jako projev bezpráví spáchaného nacisty. Navíc poukázal i na výraznou spoluúčast německých podniků na organizaci a realizaci systému nucené práce.

Od devadesátých let minulého století se pak německá historiografie začala intenzivně zabývat zahraničními dělníky, kteří byli z různých evropských zemí nasazeni na otrocké práce ve Třetí říši. V této době došlo u německých autorů ke změně jejich přístupu; již nevycházely rozsáhlé práce zabývajícími se politickými či sociálními dějinami, ale historici se přiklonili spíše ke zpracovávání analýz, ve kterých začínají poukazovat na to, jak konkrétní nástroje a mechanismy moci fungovaly, a zaměřují se přitom na každodenní problémy života zahraničních dělníků. Příslušné práce se tak zabývají nuceně nasazenými v jednotlivých regionech, městech či podnicích, popřípadě postavením nuceně nasazených v jednotlivých zemích.

Ve vztahu ke specifickému postavení pracovních sil z Protektorátu v Říši je možné zmínit práce Marka Spoerera[9], Stephana Posty[10] či především rozsáhlou disertační práci Steffena Beckera.[11] Vedle analýzy příslušných právních předpisů se věnují i náborové politice Třetí říše či běžnému životu nuceně nasazených (životu v táboře či trávení volného času).

V České republice se zájem laické i odborné veřejnosti o problematiku nucených prací ve Třetí říši projevil na konci devadesátých let minulého století, kdy se Spolková republika Německo na základě mezinárodních jednání zavázala odškodnit nuceně nasazené pocházející z českých zemí. Jelikož při podávání žádostí o odškodnění bylo nutno doložit celou řadou dokladů, hrál v tomto směru důležitou roli Státní ústřední archiv v Praze (dnešní Národní archiv), jehož pracovníci se v následujících letech tématem nuceně nasazených intenzivně zabývali (jmenovitě Monika Sedláková, Jaroslav Pažout a Zdeňka Kokošková). Jako jeden z výstupů lze zmínit sborník Museli pracovat pro Říši.[12] Kancelář pro oběti nacismu publikovala v roce 2003 sborník příspěvků, které byly věnovány různým podobám nucené práce v Protektorátu.[13] V letech 2008–2010 byl v Národním archivu řešen projekt k problematice nuceného pracovního nasazení českého obyvatelstva Protektorátu, jehož výsledky je možno považovat za dosud nejlepší zpracování tohoto tématu. Výstup projektu představuje velice dobře zpracovaná edice dokumentů z českých i německých archivů, doplněná komentářem, pod názvem Pracovali pro Třetí říši.[14] Problematice nucené práce v období Protektorátu se podrobně věnovala rovněž monografie Veroniky Mojžišové Vývoj nucené práce na území České republiky ve 20. století.[15]

Podíváme-li se na dobovou protektorátní odbornou literaturu, musíme konstatovat, že přímo k oblasti pracovního práva žádná souhrnná monografie či komentář publikovány nebyly. Bylo to zřejmě i z toho důvodu, že se právní normy z pracovněprávní oblasti velice často měnily a docházelo k neustálým změnám souvisejícím s postupným dovytvářením systému řízené a nucené práce. Komentáře k dílčím otázkám souvisejících s pracovním poměrem je možné nalézt v časopisech Právník, Právní prakse či Sborníku věd právních a státních. V právnických časopisech svá pojednání také často publikovali přímo němečtí vysocí úředníci Ministerstva hospodářství a práce, kteří tak podávali výklad nových pracovněprávních předpisů, jejichž sami byli autory. Tento výklad k určitým vládním nařízením býval následně vydáván i knižně, většinou v českém i německém jazyce.[16] Zvláštní postavení zaujímal časopis vydávaný Národní odborovou ústřednou zaměstnaneckou s názvem Práce a hospodářství: měsíčník pro hospodářství a sociální politiku[17], jehož příloha nesla název Pracovní právo, v níž byli dělníci informováni o novinkách v pracovněprávní oblasti. „Výdobytky“ okupační sociální politiky, přehledy mzdových vyhlášek, stejně i výklad určitých právních norem byly prezentovány také na stránkách ostatního odborářského tisku.

Pro aplikační praxi byla určena dvoujazyčně psaná příručka Sociální a pracovní právo v Čechách a na Moravě,[18] kterou zpracovali zaměstnanci Spojovacího úřadu německého státního ministra pro styk s odbory (Verbindungsstelle des Deutschen Staatsministers zu den Gewerkschaften). Tato zahrnuje právní stav pouze ke konci roku 1942, avšak i přes tento nedostatek představuje jedinou dobovou přehledovou publikaci, která je s to podat nejdůležitější informace o platných normách pracovního práva. Přehled důležitých pracovněprávních norem jak autonomního, tak i říšského práva platných v Protektorátu včetně jejich znění vytvořili pracovníci oddělení justice u Úřadu říšského protektora v rámci německy vydané sbírky zahrnující i další právní odvětví pod názvem Das neue Recht in Böhmen und Mähren.[19] Ze sbírek právních předpisů v českém jazyce je možné nejvíce využít Nové zákony Protektorátu Čechy a Morava, která byla sestavena vrchním odborovým radou Ministerstva vnitra Josefem Hoffmannem a vycházela po celou dobu války. Kromě přetištění některých méně dostupných pracovněprávních předpisů (z věstníků ministerstev, úředního listu či zemských věstníků) a překladů říšských právních norem zde byl vždy publikován i krátký výkladový komentář.[20]

Informace o problematice právní regulace práce a systému nucené práce je možné částečně čerpat i z obecných prací, které se ze státoprávního hlediska zabývají obdobím Protektorátu Čechy a Morava. Ačkoli obecných publikací o době nacistické okupace českých zemí bylo v minulosti vydáno poměrně mnoho a toto období do dnešních dnů přitahuje značnou pozornost badatelů, ne všechny publikované texty jsou kvalitní a opírají se o pramenný výzkum. Problém prací publikovaných před rokem 1989 většinou spočívá v jejich redukci metod okupační politiky nacistů pouze na teror, či naopak na přeceňování síly komunistického odboje.[21]

Některým dílčím otázkám souvisejícím s právní regulací práce se v minulosti věnovali i autoři syntéz sociálních a hospodářských dějin. Na prvním místě musí být jmenován Václav Král a jeho třídílné Otázky hospodářského a sociálního vývoje v českých zemích 1938–1945.[22] Ačkoli tato práce vyšla již ve druhé polovině padesátých let minulého století a od skončení druhé světové války v té době tedy uběhlo pouhých deset let, její autor měl při jejím zpracování přístup k archivním zdrojům, které také velice dobře zužitkoval. Problémem této práce je však její až příliš často uplatňované, i když s ohledem na období svého vzniku asi pochopitelné, ideologické hledisko a z něho pramenící nesprávné vyvození závěrů. Král zde však prezentuje celou řadu zajímavých, na jiných místech dosud nepublikovaných statistických údajů, ze kterých lze čerpat i dnes. Hospodářským a sociálním dějinám Protektorátu se ve svých pracích omezeně věnovali i Václav Průcha[23] či nejnověji Jakub Rákosník.[24]

Jelikož po vzniku Protektorátu došlo k recepci většiny dosavadních právních norem, tedy včetně předpisů pracovního a občanského práva, je možno v tomto ohledu pro obecné vymezení pracovního poměru a pro zjištění výchozího stavu pracovního zákonodárství vycházet z celé řady titulů dobové prvorepublikové sekundární literatury. Mnoho z nich obsahuje i četné odkazy na judikaturu, která dávala obecným ustanovením konkrétní podobu.[25] Za překážku v jejich využití je však možno považovat jejich dobový jazyk, který často znesnadňuje pochopení smyslu textu. Jelikož byla služební (pracovní) smlouva upravena ve všeobecném občanském zákoníku, který zůstal v platnosti i během války, jsou využitelné rovněž jeho komentáře vydané po roce 1916, kdy třetí dílčí novelou dostala příslušná ustanovení novou podobu. Nejrozsáhlejší výklad podávají ve svém monumentálním komentáři František Rouček a Jaromír Sedláček.[26] Pracovní smlouvou se zabýval rovněž Jan Krčmář.[27]

Z právněhistorického hlediska jsou důležité práce, které mapují fungování okupačního aparátu, legislativní proces a ovlivňování autonomního práva právem říšským. Takových publikací je však bohužel skutečně velmi málo. Za elementární lze v tomto směru považovat práce Pavla Maršálka, který věnoval svou pozornost proměnám státoprávního uspořádání Protektorátu v souvislosti s profilováním hlavních cílů a s modifikacemi okupační politiky, dále specifikům normotvorby a aplikace práva.[28] Z ostatních prací o státoprávním uspořádání Protektorátu jsou využitelná díla Emila Soboty,[29] Tomáše Pasáka[30] či Detlefa Brandese.[31] Každodenní život v Protektorátu zmapovali ve svých pracích Jan Gebhart, Jan Kuklík st.[32] či nejnověji Jan Boris Uhlíř.[33]

Vzhledem k prosazení principu zvláštního zákonodárství i v pracovním právu byl upraven specifickým způsobem pracovní poměr s osobami židovského původu. K postavení Židů v pracovněprávních vztazích jsou využitelné obě dvě monografie[34] od Heleny Petrův, které z právního pohledu snad představují v současnosti nejlepší zpracování právního postavení židovské menšiny v období Protektorátu.

Máme-li zkoumat regulaci práce v období nacistické okupace českých zemí, nemůžeme pominout tzv. kolektivní pracovní právo a činnost odborů. Původně roztříštěné odborové organizace byly sjednoceny do Národní odborové ústředny zaměstnanecké, která se tak pokusila o ovlivňování, řízení a kontrolu českého dělnictva v duchu nacistické ideologie a o jeho stimulaci k podávání vyšších pracovních výkonů. Dějiny odborového hnutí byly několikrát zpracovány v období před rokem 1989, a to jak ve formě syntéz, tak i dílčích studií, avšak z důvodu jejich ideologického zaměření a uplatnění marxistického hlediska jsou dnes prakticky nepoužitelné.[35] Po roce 1989 zájem o odbory a jejich historii zcela upadl, avšak v posledních letech se jimi zabývá František Čapka, který ve své práci Odbory v českých zemích v letech 1918–1948[36] objektivně a bez apriorních dogmatických postulátů komplexně zmapoval a mnohdy i přehodnotil historii odborového hnutí v českých zemích. Několik studií k vývoji protektorátních odborů publikoval také Jiří Pokorný.[37]

Jelikož nikoli ve všech případech odráží analýza platných právních předpisů skutečný stav, jsou často velice dobře využitelné i dobové memoáry či vzpomínky. Při jejich využití je však nutno mít na paměti, že jejich autoři skutečnosti někdy zkreslují či je nezachytí dle pravdy. Právní regulaci práce v období Protektorátu Čechy a Morava ve svých pamětech popsal jeden z nejdůležitějších úředníků Ministerstva hospodářství a práce dr. Wilhelm Dennler, který je vydal začátkem padesátých let v SRN pod názvem Die böhmische Passion.[38] Dennler, který se úpravě pracovněprávních vztahů věnoval již od října 1939 jako úředník Úřadu říšského protektora a následně po vytvoření Ministerstva hospodářství a práce také jako zástupce ministra dr. Waltra Bertsche, však ve svém deníku zachycujícím léta 1939–1947 popisuje realitu v Protektorátu až do nástupu Reinharda Heydricha jako téměř idylickou a ke svému podílu na vydávání předpisů zavádějících systém nucené práce se vůbec nevyjadřuje. Podává však dobrý obraz o chodu Ministerstva hospodářství a práce, jakož i o poměrech mezi německými úředníky a atmosféře, která v Protektorátu panovala. Ve smířlivém duchu napsal své paměti i další vysoký úředník okupačního aparátu dr. Horst Naudé, který v až do roku 1941 vedl Služebnu pro zemi moravskou Úřadu říšského protektora v Brně a následně se stal zástupcem zemského prezidenta v Praze.[39] Ve svých vzpomínkách Naudé líčí kromě všeobecných poměrů v Protektorátu rovněž i způsob práce německého okupačního aparátu a v některých okamžicích napjaté vztahy mezi německými úředníky. Omezeně využitelné jsou i paměti vedoucího úřadu práce v Brně dr. Rolfa Petera, který v nich popisuje útěk skupiny zaměstnanců tohoto úřadu z Brna v samém závěru druhé světové války.[40]

O poměrech v Předsednictvu ministerské rady a na Ministerstvu sociální a zdravotní správy, pod které až do začátku roku 1942 spadala pracovněprávní oblast, podává informaci ve svých zatím nevydaných pamětech ministr Vladislav Klumpar.[41]

Pro oblast nuceného pracovního nasazení protektorátních státních příslušníků v Říši jsou omezeně využitelné rovněž jejich deníky, korespondence a memoáry, kterých bylo v uplynulých dvaceti letech vydáno kolem třiceti. Většinou však mají jen regionální charakter, ale velice dobře přibližují životní a pracovní podmínky nuceně nasazených (špatnou stravu, hlad, nevyspání, špínu, apely a poplachy či kontroly spojené se šikanou), jakož i jejich zážitky, pocity a názory. Tyto texty svědčí také o tom, jakým způsobem mladí lidé v období Protektorátu prožívali válku a jak se vyrovnávali někdy i s otrockou prací pro Třetí říši, ať již v závodech na území Čech a Moravy, či na jiných místech Velkoněmecké Říše.[42] Jako první představil v roce 1954 široké veřejnosti válečné prožitky nuceně nasazených a každodennost jejich života Karel Ptáčník ve svém románu Ročník jednadvacet.[43] Tato publikace vyvolala velkou odezvu, byla přeložena do několika cizích jazyků a následně se dočkala i filmového zpracování.

* * *

Autor této monografie by chtěl tímto poděkovat všem, kteří se na jejím vzniku podíleli či jen nepřímo přispěli k jejímu zdárnému vydání. První dík náleží manželce Mgr. Veronice Tauchenové za její dlouholetou trpělivost a toleranci. Dále je nutno poděkovat kolegům z Katedry dějin státu a práva brněnské Právnické fakulty prof. JUDr. Ladislavu Vojáčkovi, CSc. a doc. JUDr. Karlu Schellemu, CSc., kteří vždy byli nápomocni nejen upřímnou radou, ale i skutkem. Další dík náleží za ochotu zpřístupnit a vyhledat potřebné archivní dokumenty archivářům paní Mgr. Vlastě Měšťánkové z Národního archivu, panu PhDr. Jakubu Doležalovi z Archivu Kanceláře prezidenta republiky a paní PhDr. Alžbětě Čornejové z Všeodborového archivu. Bohužel ne všechny archivy a archiváři jsou ochotni archiválie předkládat a ztěžují, či někdy i úplně blokují historický výzkum svým mnohdy velice neochotným přístupem nebo často nesmyslnými omezeními opřenými o zcela formalistický výklad archivního zákona. S takovými se autor předložené monografie za šest let přípravných prací také setkal a pevně doufá, že se české archivnictví v dalších letech v tomto směru posune o další krok vpřed.

1 Po změně politických poměrů v českých zemích v roce 1939 došlo rovněž ke změně sociální politiky, jejímž výrazem v oblasti práva bylo pracovní a sociální zákonodárství. Nacisté tak čerpali inspiraci u známé Bismarckovy zásady „politiky cukru a biče“, kdy si chtěli za poskytnutí určitých ústupků v sociální oblasti upevnit svou politickou moc. Zůstává dodnes otázkou, jak velký okruh osob z řad dělnictva byl skutečně ovlivněn nacistickou sociální politikou, resp. jaké účinky měla na protektorátní obyvatelstvo celá řada provedených sociálněpolitických opatření. Některé publikace z doby před rokem 1989 jednoznačně uvádějí, že snaha oklamat masy ovlivnila jen „malý okruh demoralizovaných živlů z řad pracujících“, avšak toto tvrzení nikterak neodůvodňují či nedokládají (HOUSER, J. Fašistická „sociální“ politika v době okupace. Právněhistorické studie, roč. 9, 1963, s. 113); tato otázka by si jistě zasloužila vypracování dílčí studie, ovšem nejedná se již o problematiku právní historie, nýbrž sociální historiografie.

2 Jako příklad je možno zmínit publikační činnost Jaroslava Housera, z níž lze uvést například dva články: Fašistická „sociální“ politika v době okupace. Právněhistorické studie, roč. 9, 1963, s. 113–127 a Nucená práce a okupantské právo. Právněhistorické studie, roč. 13, 1967,

s. 157–188; obdobně také KÁRNÝ, M. K otázce sociální demagogie v Heydrichově protektorátní politice. Slezský sborník, roč. 82, č. 1, 1984, s. 1–22.

3 VOJÁČEK, L., SCHELLE, K., TAUCHEN, J. a kol. Vývoj soukromého práva na území českých zemí. II. díl. Brno: Masarykova univerzita, 2012, s. 801–957.

4 VOJÁČEK, L., SCHELLE, K., TAUCHEN, J. a kol. Die Entwicklung des tschechischen Privatrechts. Brno: Masaryk-Universität, 2011, s. 204–237; VOJÁČEK, L., SCHELLE, K., TAUCHEN, J. a kol. An introduction to history of Czech private law. Brno: Masaryk University, 2011, s. 123–151.

5 Jmenovat můžeme například následující základní práce k tématu TAUCHEN, J. Pracovní právo v Protektorátu Čechy a Morava – ještě soukromoprávní odvětví? Dny práva 2011 – Days of Law 2011. Brno: Masarykova univerzita, 2012, s. 245–258; Pracovní právo v Protektorátu Čechy a Morava – několik shrnujících poznámek. In: KNOLL, V. (ed.). Naděje právní vědy. Býkov 2010. Plzeň: Aleš Čeněk, 2011, s. 166–175; Zavedení pracovní povinnosti a systému nucené práce v Protektorátu Čechy a Morava. In: VOJÁČEK, L., TAUCHEN, J., SCHELLE, K. (eds.). Proměny soukromého práva. Sborník příspěvků z konference ke 200. výročí vydání ABGB. Brno: Masarykova univerzita, 2011, s. 414–426.

6 BĚLINA, M. a kol. Pracovní právo. 4. vyd. Praha: C. H. Beck, 2010, s. 29–31.

7 KONEČNÝ, Z., MAINUŠ, F. Nasazení české mládeže při budování zákopových opevnění koncem druhé světové války. Sborník Matice moravské, roč. 86, 1967, s. 17–42; KONEČNÝ, Z., MAINUŠ, F. Pracovní nasazení Čechů v Německu počátkem druhé světové války (1939–1942). Sborník prací Filosofické fakulty brněnské university. Řada historická (C), roč. 17, č. 15, 1968, s. 27–51; KONEČNÝ, Z., MAINUŠ, F. Pracovní nasazení Čechů v Německu před vypuknutím druhé světové války. Sborník prací Filosofické fakulty brněnské university. Řada historická (C), roč. 18, č. 16, 1969, s. 121–142.

8 Do diskuze přispěl například Ulrich Herbert knihami Fremdarbeiter: Politik und Praxis des Ausländer-Einsatzes in der Kriegswirtschaft des Dritten Reiches. 2. vyd. Berlin: J. H. W. Dietz, 1985 a Geschichte der Ausländerbeschäftigung in Deutschland, 1880 bis 1980: Saisonarbeiter, Zwangsarbeiter, Gastarbeiter. Berlin: J. H. W. Dietz, 1986.

9 SPOERER, M. Zwangsarbeit unter dem Hakenkreuz: ausländische Zivilarbeiter, Kriegsgefangene und Häftlinge im Deutschen Reich und im besetzten Europa 1939–1945. Stuttgart:

Dt. Verl.-Anst., 2001; v češtině vyšlo v roce 2005 v nakladatelství Argo.

10 POSTA, S. Tschechische „Fremdarbeiter“ in der nationalsozialistischen Kriegswirtschaft. Dresden: Hannah-Arendt-Institut für Totalitarismusforschung an der Technischen Universität Dresden, 2002.

11 BECKER, S. Von der Werbung zum „Totaleinsatz“: die Politik der Rekrutierung von Arbeitskräften im „Protektorat Böhmen und Mähren“ für die deutsche Kriegswirtschaft und der Aufenthalt tschechischer Zwangsarbeiter und -arbeiterinnen im Dritten Reich 1939–1945. Berlin: dissertation de-Verlag im Internet, 2005.

12 KOKOŠKOVÁ, Z., KOKOŠKA, S. (eds.). Museli pracovat pro Říši: nucené pracovní nasazení českého obyvatelstva v letech 2. světové války. Praha: Státní ústřední archiv, 2004.

13 „Nepřichází-li práce k Tobě“: různé podoby nucené práce ve studiích a dokumentech = „Kommt die Arbeit nicht zu Dir“: verschiedene Formen der Zwangsarbeit in Studien und Dokumenten. Praha: Česko-německý fond budoucnosti – Kancelář pro oběti nacismu, 2003.

14 KOKOŠKOVÁ, Z., PAŽOUT, J., SEDLÁKOVÁ, M. (eds.). Pracovali pro Třetí říši: nucené pracovní nasazení českého obyvatelstva Protektorátu Čechy a Morava pro válečné hospodářství Třetí říše (1939–1945): edice dokumentů. Praha: Scriptorium, 2011.

15 MOJŽIŠOVÁ, V. Vývoj nucené práce na území České republiky ve 20. století. Ostrava: KEY Publishing, 2014, s. 16–55.

16 Například RIEBER, H. Die Arbeitseinsatzhilfe im Protektorat Böhmen und Mähren RegVo

v. 27. August 1943, Slg. 250/43: Text-Ausgabe mit Durchführungsvorschriften und Anmerkungen nebst Vorwort und einer Einführung. Berlin: Volk und Reich Verlag, 1943; totéž v českém jazyce Podpora při včleňování do práce v Čechách a na Moravě: podle vládního nařízení ze dne 27. srpna 1943, č. 250 Sb.: Úvod, znění vládního nařízení s prováděcími předpisy, poznámkami a komentářem. 4. komentované rozšířené vydání. Praha: Orbis, 1944.

17 Práce a hospodářství: měsíčník pro hospodářství a sociální politiku s přílohou Pracovní právo. Praha: Národní odborová ústředna zaměstnanecká, 1940–1945.

18 MENZEL, M., KÖSTER, W., a kol. Sociální a pracovní právo v Čechách a na Moravě: nejdůležitější mzdové a pracovní podmínky dělníků a zaměstnanců. = Sozial- und Arbeitsrecht in Böhmen und Mähren: die wichtigsten Lohn- und Arbeitsbedingungen der Arbeiter und Angestellten. Praha: Lidé Práce, 1943.

19 KRIESER, H. (ed.). Das neue Recht in Böhmen und Mähren. Teil I–IV. Praha: Volk und Reich Verlag, 1943–1944; pracovnímu právu, úpravě pracovního nasazení, podporám včleňování do práce a sociálnímu pojištění jsou věnovány s. 1455–1628.

20 HOFFMANN, J. a kol. Nové zákony a nařízení Protektorátu Čechy a Morava. Praha: V. Linhart, 1939–1945.

21 Jako příklad je možno uvést publikaci Václava Krále s názvem Pravda o okupaci. Praha: Naše vojsko, 1962.

22 KRÁL, V. Otázky hospodářského a sociálního vývoje v českých zemích v letech 1938–1945. I–III. Praha: Nakladatelství Československé akademie věd, 1957–1959; pro pracovněprávní oblast je využitelný především třetí díl, který pojednává o zaměstnanosti, pracovní době, produktivitě práce, mzdách a jejich výši, bezpečnosti práce či obecně o postavení dělníků.

23 PRŮCHA, V. Hospodářské a sociální dějiny Československa 1918–1992. Brno: Doplněk, 2004.

24 RÁKOSNÍK, J. a kol. Sociální stát v Československu: právně-institucionální vývoj v letech 1918–1992. Praha: Auditorium, 2012.

25 Zmínit je možné především tyto tři publikace: KOTEK, J. Příručka pracovního práva: soustavný výklad zákonů o právu pracovním. Praha: Československý kompas, 1932; PETERKA, O.

Pracovní právo: Výklad přítomného stavu pracovního zákonodárství. Brno: Nákladem Moravského nakladatelství, B. Pištělák, 1936; KASANDA, J. Pracovní právo Republiky československé: soubor norem upravujících pracovní právo s judikaturou a poznámkami. 2. vyd. Praha: Právnické knihkupectví a nakladatelství V. Linhart, 1938.

26 SEDLÁČEK, J., ROUČEK, F. Komentář k československému obecnému zákoníku občanskému a občanské právo platné na Slovensku a v Podkarpatské Rusi. Díl pátý. (§ 1090–1341). Praha: Právnické knihkupectví a nakladatelství V. Linhart, 1937.

27 KRČMÁŘ, J. Pracovní smlouva. In: Slovník veřejného práva, sv. III. Brno: Polygrafie-Rudolf M. Rohrer, 1934, s. 441–451; O smlouvě námezdní dle práva rakouského se zřetelem ku právu římskému. Praha: Bursík & Kohout, 1902.

28 MARŠÁLEK, P. Pod ochranou hákového kříže: nacistický okupační režim v českých zemích 1939–1945. Praha: Auditorium, 2012; Protektorát Čechy a Morava: státoprávní a politické

aspekty nacistického okupačního režimu v českých zemích 1939–1945. Praha: Karolinum, 2002.

29 SOBOTA, E. Co to byl protektorát. Praha: Kvasnička a Hampl, 1946.

30 PASÁK, T. Pod ochranou Říše. Praha: Práh, 1998; Český fašismus 1922–1945 a kolaborace 1939–1945. Praha: Práh, 1999.

31 BRANDES, D. Češi pod německým protektorátem: okupační politika, kolaborace a odboj 1939–1945. Vyd. 2. Praha: Prostor, 2000.

32 GEBHART, J., KUKLÍK, J. st. Dramatické i všední dny protektorátu. Praha: Themis, 1996;

GEBHART, J., KUKLÍK, J. st. Velké dějiny zemí Koruny české. Svazek XVa. a XVb. Praha:

Paseka, 2006–2007.

33 UHLÍŘ, J. B. Ve stínu říšské orlice: Protektorát Čechy a Morava, odboj a kolaborace. Praha: Aleš Skřivan ml., 2002; UHLÍŘ, J. B., KAPLAN, J. Praha ve stínu hákového kříže. Praha: Ottovo nakladatelství, 2005; UHLÍŘ, J. B. Protektorát Čechy a Morava v obrazech. Praha: Ottovo nakladatelství, 2008.

34 PETRŮV, H. Právní postavení židů v Protektorátu Čechy a Morava (1939–1941). Praha: Sefer, 2000; Zákonné bezpráví: Židé v Protektorátu Čechy a Morava. Praha: Auditorium, 2011. Studii o postavení židovského obyvatelstva v pracovněprávních vztazích publikoval také Jaromír Tauchen: Diskriminace Židů v pracovním právu v Protektorátu Čechy a Morava. COFOLA 2010: the Conference Proceedings. Brno: Masarykova univerzita, 2010, s. 742–752; publikováno také v angličtině TAUCHEN, J. The Status of Jews in Labor Relationships in the Protectorate of Bohemia and Moravia. Miscellanea Historico-Iuridica, roč. 10, č. 1, 2011, s. 183–190.

35 Například DUBSKÝ, V. a kol. Nástin dějin československého odborového hnutí: od vzniku prvních organizací odborového typu do období nástupu k výstavbě socialismu. Praha: Práce, 1963; DUBSKÝ, V., KEBORTOVÁ, M., HONSOVÁ, L. Historický vývoj rudých odborů. Praha: Práce, 1989; KUPKA, J., BURIÁN, L. (eds.). KSČ a odbory v 60leté historii bojů čs. dělnické třídy. Praha: Lektorský sbor Ústřední rady odborů, 1981; ŠEVECOVÁ, D. Sociální politika nacistů v takzvaném protektorátu v letech 1939–1945 a její vliv na postavení českých pracujících.

In: Dějiny socialistického Československa, sv. 7. Praha: Ústav československých a světových dějin ČSAV, 1985, s. 183–189.

36 ČAPKA, F. Odbory v českých zemích v letech 1918–1948. Brno: Masarykova univerzita, 2008, s. 133–155; dále také možno odkázat na jeho práci Odbory v českých zemích na konci první republiky a v letech protektorátu. Sborník prací Pedagogické fakulty Masarykovy univerzity, Řada společenských věd č. 23. Brno: Masarykova univerzita, 2009, s. 94–120.

37 POKORNÝ, J. Práce pro Říši a Národní odborová ústředna zaměstnanecká. In: KOKOŠKOVÁ, Z., KOKOŠKA, S., PAŽOUT, J. (eds.). Museli pracovat pro Říši: nucené pracovní nasazení českého obyvatelstva v letech 2. světové války. Praha: Státní ústřední archiv, 2004, s. 45–50

či Dovolená s Heydrichem. Soudobé dějiny, roč. 21, č. 3 2014, s. 364–381.

38 DENNLER, W. Die böhmische Passion. Freiburg i. Br.: Dikreiter Verlagsgesellschaft, 1953.

39 NAUDÉ, H. Erlebnisse und Erkenntnisse. Band 1, Als politischer Beamter im Protektorat Böhmen und Mähren 1939–1945. München: Fides-Verlagsgesellschaft, 1975.

40 PETER, R. Den Tschechen entkommen, den Russen entflohen, aus Österreich geflüchtet.

Neckenmarkt: Novum pro Verlag, 2015.

41 Tyto paměti, které jsou autentickým svědectvím o zákulisí českého politického dění z prvních let existence Protektorátu, předal Vladislav Klumpar Archivu Národního muzea v roce 1963, kde dodnes čekají na své vydání (uloženy jsou ve fondu Vladislav Klumpar, č. 217).

Poměry v protektorátní vládě a zásahy do její autonomie ze strany německých míst v letech 1939–1941 popisuje ve svých pamětech rovněž přednosta prezidentské kanceláře a ministr dopravy Jiří Havelka knize Dvojí život: vzpomínky protektorátního ministra. Praha: Masarykův ústav a Archiv AV ČR, 2015.

42 Zmínit je možné například následující: WIESNER, Z. Tenkrát v Berlíně aneb byli jsme při tom. Praha: NADAS – AFGH, 1996; HIBLBAUER, J. Berlín 1943, aneb svědectví o zavlečení českých studentů z Pardubic do válečného Německa. Pardubice: Východočeské muzeum, 1996;

FRON, K. Městečko na konci války. Brno: Doplněk, 1998; TOMÁŠEK, D. Třináctý dopis. Třebíč: Akcent, 2000; ZVĚŘINOVÁ, S. Devatenáct nám bylo pryč: totální nasazení dívčího ročníku 1924 trochu jinak. Praha: Státní ústřední archiv, 2001; TRÁVNÍČEK, J. Památce kamarádů z ročníku jedenadvacet, s nimiž jsem před šedesáti lety opouštěl vlast a kteří se nevrátili. Vlastivědný věstník moravský, roč. 54, č. 4, 2002, s. 341–369; ŠVEC, J. A. Moji synové: kronika života Rudy Vandase. Písek: Prácheňské nakladatelství, 2002; USTOHAL, V. Tunely pro Messerschmitty. Tišnov: Sursum, 2003; RAKYTKA, J. Nevolníci Říše. Praha: Česká rada pro oběti nacismu, 2003;

BÍLEK, J. (ed.). My, nasazení na nucené práce ve druhé světové válce: z dopisů, vyprávění a dokumentů některých nasazených získaných v roce 2003. Žďár nad Sázavou: Svaz nuceně nasazených občanů za druhé světové války, 2004; KUBŮ, J. Těm, kteří nezažili, o těch, kteří zažili: památce všem dobrým a trpícím kamarádům. Havlíčkův Brod: Krajská knihovna Vysočiny, 2004; HAVLÍKOVÁ, J., VONDRYSKOVÁ, L. (eds.). Místo určení: Sársko – čeští nuceně nasazení vzpomínají. Praha: Živá paměť, 2004; NEZKUSIL, L. Z deníku nuceně nasazeného: zápisky z doby nuceného nasazení v Říši od 23. 10. 1942 do 26. 4. 1945. Praha: Futura, 2005;

ŠMEJKAL, J. Kolonka, aneb, Osudy lidí za protektorátu. Praha: Art Project Plus, 2005;

KAREN, J. Dopisy z Rajchu: úryvky z básní, dopisů a deníkových záznamů z nuceného nasazení 1942–1945. Zlín: Zuzana Podmelová, 2006; KAREN, J. Kdybych se snad nevrátil: korespondence a deníky z totálního nasazení 1942–1945. Praha: Prostor, 2006; Totální nasazení: historie, která by neměla být zapomenuta: vzpomínky těch, kteří to prožili: 60 let poté. Brno: Magistrát města Brna, 2006; HOREK, V. Totální nasazení. Brno: Tribun EU, 2008; JANKA, K. (ed.). Geraubte Leben: Zwangsarbeiter berichten. Köln: Böhlau, 2008.

43 PTÁČNÍK, K. Ročník jedenadvacet. Praha: Československý spisovatel, 1954.

Table of Contents

Úvodní informace, tiráž

Obsah

O autorovi

Úvodem

Dosavadní stav zpracování tématu a charakteristika sekundární literatury

KAPITOLA 1: Pracovní poměr a jeho specifika před vyhlášením Protektorátu Čechy a Morava

KAPITOLA 3: Říšské pracovní právo jako vzor pro pracovní právo protektorátní

3.2 Kolektivní pracovní právo

KAPITOLA 4: Omezení autonomie vůle v pracovněprávních vztazích

KAPITOLA 5: Systém řízené a nucené práce

5.11 Pracovní nasazení na zákopové práce

5.14 Pracovní útvary a kárné pracovní tábory

KAPITOLA 6: Ochrana života a zdraví zaměstnanců a bezpečnost práce

KAPITOLA 7: Zvláštní pracovněprávní postavení určitých skupin zaměstnanců

7.2 Diskriminace Židů v pracovním právu

KAPITOLA 8: Ovlivnění volby povolání a učební poměr

8.1 Nástroje pro plánovité včleňování mládeže do nedostatkových povolání

KAPITOLA 9: Zastoupení zaměstnanců

9.1 Odborové organizace

9.1.5 Národní odborová ústředna zaměstnanecká (NOÚZ)

9.1.5.2 Oblast působnosti NOÚZ

KAPITOLA 10: Správa na úseku práce

10.6 Dozor nad dodržováním pracovněprávních předpisů

10.7 Výzkum práce – Ústav lidské práce

10.7.3 Konkrétní činnost Ústavu lidské práce

KAPITOLA 11: Řešení pracovněprávních sporů