Vzor citace: MORÁVEK, Z.; PROKŮPKOVÁ, D. Příspěvkové organizace 2016-2017. 3. aktualizované vydání. Praha: Wolters Kluwer ČR, a. s., 2016. 328 s.

Autoři jednotlivých částí

Ing. Zdeněk Morávek – Díl I – Daně

Ing. Danuše Prokůpková – Díl II – Účetnictví

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Morávek, Zdeněk

Příspěvkové organizace 2016-2017 / Zdeněk Morávek a Danuše Prokůpková. -- 3. vydání. -- Praha : Wolters Kluwer ČR, a.s., 2016

ISBN 978-80-7552-310-5

334.012.46 * 336.22 * 657 * (437.3)

- příspěvkové organizace -- Česko

- daně -- Česko

- účetnictví -- Česko

- příručky

657 - Účetnictví [4]

Kniha je zpracovaná podle právního stavu k 1. 9. 2016.

© Ing. Zdeněk Morávek, 2016

© Ing. Danuše Prokůpková, 2016

ISBN: 978-80-7552-310-5 Příspěvkové organizace 2016, brož.

978-80-7552-311-2 Příspěvkové organizace 2016, e-pub

978-80-7552-312-9 Příspěvkové organizace 2016, mobi

SEZNAM ZKRATEK NĚKTERÝCH

POUŽITÝCH PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ

České předpisy

DŘ

zákon č. 280/2009 Sb., daňový řád, ve znění pozdějších předpisů

Energetický zákon

zákon č. 458/2000 Sb., o podmínkách podnikání a o výkonu státní správy v energetických odvětvích a o změně některých zákonů (energetický zákon), ve znění pozdějších předpisů

Katastrální zákon

zákon č. 256/2013 Sb., o katastru nemovitostí (katastrální zákon)

Lesní zákon

zákon č. 289/1995 Sb., o lesích a o změně a doplnění některých zákonů (lesní zákon), ve znění pozdějších předpisů

NOZ

zákon č. 89/2012 Sb., nový občanský zákoník

ObchZ

zákon č. 513/1991 Sb., Obchodní zákoník

Stavební zákon

zákon č. 183/2006 Sb., o územním plánování a stavebním řádu, ve znění pozdějších předpisů (stavební zákon)

Školský zákon

zákon č. 561/2004 Sb., o předškolním, základním, středním, vyšším odborném a jiném vzdělávání (školský zákon), ve znění pozdějších předpisů

ZÚ

zákon č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů

Zákon č. 72/1994 Sb.

zákon č. 72/1994 Sb., kterým se upravují některé spoluvlastnické vztahy k budovám a některé vlastnické vztahy k bytům a nebytovým prostorům a doplňují některé zákony (zákon o vlastnictví bytů)

Zákon č. 155/1995 Sb.

zákon č. 155/1995 Sb., o důchodovém pojištění, ve znění pozdějších předpisů

Zákon č. 196/2014 Sb.

zákon č. 196/2014 Sb., kterým se mění zákon č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty, ve znění pozdějších předpisů

Zákon č. 218/2000 Sb.

zákon č. 218/2000 Sb., o rozpočtových pravidlech a o změně některých souvisejících zákonů (rozpočtová pravidla), ve znění pozdějších předpisů

Zákon č. 219/2000 Sb.

zákon č. 219/2000 Sb., o majetku České republiky a jejím vystupování v právních vztazích, ve znění pozdějších předpisů

Zákon č. 221/2015 Sb.

zákon č. 221/2015 Sb., kterým se mění zákon č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony

Zákon č. 250/2000 Sb.

zákon č. 250/2000 Sb., o rozpočtových pravidlech územních rozpočtů, ve znění pozdějších předpisů

Zákon č. 254/2016

zákon č. 254/2016, kterým se mění zákonné opatření Senátu č. 340/2013 Sb., o dani z nabytí nemovitých věcí

Zákon č. 262/2014 Sb.

zákon č. 262/2014 Sb., kterým se mění zákon č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty, ve znění pozdějších předpisů, a další související zákony

Zákon č. 267/2014 Sb.

zákon č. 267/2014 Sb., kterým se mění zákon č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů, ve znění pozdějších předpisů, a další související zákony

Zákon č. 346/2010 Sb.

zákon č. 346/2010 Sb., kterým se mění zákon č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů, ve znění pozdějších předpisů, a další související zákony

Zákon č. 357/1992 Sb.

zákon č. 357/1992 Sb., o dani dědické, dani darovací a dani z převodu nemovitostí

Zákon č. 360/2014 Sb.

zákon č. 360/2014 Sb., kterým se mění zákon č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty, ve znění pozdějších předpisů, a další související zákony

Zákon č. 375/2011 Sb.

zákon č. 375/2011 Sb., kterým se mění některé zákony v souvislosti s přijetím zákona o zdravotních službách, zákona o specifických zdravotních službách a zákona o zdravotnické záchranné službě, ve znění pozdějších předpisů

Zákon č. 435/2004 Sb.

zákon č. 435/2004 Sb., o zaměstnanosti, ve znění pozdějších předpisů

Zákon o archivnictví a spisové službě

zákon č. 499/2004 Sb., o archivnictví a spisové službě a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů

Zákon o majetkovém vyrovnání s církvemi a náboženskými společnostmi

zákon č. 428/2012 Sb., o majetkovém vyrovnání s církvemi a náboženskými společnostmi a o změně některých zákonů (zákon o majetkovém vyrovnání s církvemi a náboženskými společnostmi)

Zákon o oceňování majetku

zákon č. 151/1997 Sb., o oceňování majetku a o změně některých zákonů (zákon o oceňování majetku), ve znění pozdějších předpisů

Zákon o veřejném zdravotním pojištění

zákon č. 48/1997 Sb., o veřejném zdravotním pojištění a o změně a doplnění některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů

Zákon o pohřebnictví

zákon č. 256/2001 Sb., o pohřebnictví a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů

Zákon o sociálních službách

zákon č. 108/2006 Sb., o sociálních službách, ve znění pozdějších předpisů

Zákon o vysokých školách

zákon č. 111/1998 Sb., o vysokých školách a o změně a doplnění dalších zákonů (zákon o vysokých školách), ve znění pozdějších předpisů

Zákon o zdravotních službách

zákon č. 372/2011 Sb., o zdravotních službách a podmínkách jejich poskytování (zákon o zdravotních službách), ve znění pozdějších předpisů

Zákoník práce

zákon č. 262/2006 Sb., zákoník práce, ve znění pozdějších předpisů

Zákonné opatření Senátu č. 344/2013 Sb.

zákonné opatření Senátu č. 344/2013 Sb., o změně daňových zákonů v souvislosti s rekodifikací soukromého práva a o změně některých zákonů

ZFK

zákon č. 320/2001 Sb., o finanční kontrole ve veřejné správě a o změně některých zákonů (zákon o finanční kontrole), ve znění pozdějších předpisů

ZDNV

zákon č. 338/1992 Sb., o dani z nemovitých věcí, ve znění pozdějších předpisů

ZDNNV

zákonné opatření Senátu č. 340/2013 Sb., o dani z nabytí nemovitých věcí

ZDP

zákon č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů, ve znění pozdějších předpisů

ZDPH

zákon č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty, ve znění pozdějších předpisů

ZDS

zákon č. 16/1993 Sb., o dani silniční, ve znění pozdějších předpisů

ZOK

zákon č. 90/2012 Sb., o obchodních společnostech a družstvech (zákon o obchodních korporacích)

ZoR

zákon č. 593/1992 Sb., o rezervách pro zjištění základu daně z příjmů, ve znění pozdějších předpisů

Vyhlášky, Pokyny

Pokyn GFŘ D-6

Pokyn GFŘ D-6, k jednotnému postupu při uplatňování některých ustanovení zákona č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů, ve znění pozdějších předpisů

Technická vyhláška o účetních záznamech

vyhláška č. 383/2009 Sb., o účetních záznamech v technické formě vybraných účetních jednotek a jejich předávání do centrálního systému účetních informací státu a o požadavcích na technické a smíšené formy účetních záznamů (technická vyhláška o účetních záznamech), ve znění pozdějších předpisů

Vyhláška č. 220/2013 Sb.

vyhláška č. 220/2013 Sb., o požadavcích na schvalování účetních závěrek některých vybraných účetních jednotek

Vyhláška č. 270/2010 Sb.

vyhláška č. 270/2010 Sb., o inventarizaci majetku a závazků

Vyhláška č. 312/2014 Sb.

vyhláška č. 312/2014 Sb., o podmínkách sestavení účetních výkazů za Českou republiku (konsolidační vyhláška státu)

Vyhláška č. 369/2015 Sb.

vyhláška č. 369/2015 Sb., kterou se mění vyhláška č. 410/2009 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů, pro některé vybrané účetní jednotky, ve znění pozdějších předpisů

Vyhláška č. 410/2009 Sb.

vyhláška č. 410/2009 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů, pro některé vybrané účetní jednotky, ve znění pozdějších předpisů

Vyhláška č. 412/2008 Sb.

vyhláška č. 412/2008 Sb., o stanovení seznamu katastrálních území s přiřazenými průměrnými základními cenami zemědělských pozemků

Vyhláška č. 419/2013 Sb.

vyhláška č. 419/2013 Sb., k provedení zákonného opatření Senátu o dani z nabytí nemovitých věcí

Vyhláška č. 473/2013 Sb.

vyhláška č. 473/2013 Sb., kterou se mění vyhláška č. 410/2009 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů, pro některé vybrané účetní jednotky, ve znění pozdějších předpisů

Evropské předpisy

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU

směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU

ze dne 26. června 2013 o ročních účetních závěrkách, konsolidovaných účetních závěrkách a souvisejících zprávách některých forem podniků, o změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES a o zrušení směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS

Směrnice Rady 2006/112/ES

směrnice Rady 2006/112/ES, o společném systému daně z přidané hodnoty

Šestá směrnice EHS

šestá směrnice rady č. 77/388/EHS, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně

SEZNAM OSTATNÍCH ZKRATEK

AÚ Analytické účty

CSÚIS Centrální systém účetních informací státu

ČNB Česká národní banka

ČÚS České účetní standardy

D Dal

DPH Daň z přidané hodnoty

DHM Dlouhodobý hmotný majetek

DM Dlouhodobý majetek

DNHM Dlouhodobý nehmotný majetek

DDHM Drobný dlouhodobý hmotný majetek

DDNHM Drobný dlouhodobý nehmotný majetek

EU Evropská unie

ESD Evropský soudní dvůr

FKSP Fond kulturních a sociálních potřeb

FRIM Fond rozvoje investičního majetku

GFŘ Generální finanční ředitelství

KDP ČR Komora daňových poradců ČR

KS Konečný stav

MD Má dáti

NSS Nejvyšší správní soud ČR

OSS Organizační složky státu

PS Počáteční stav

PAP Pomocný analytický přehled

PKP Pomocný kontrolní přehled

PO Příspěvkové organizace

RH Reálná hodnota

SPO Státní příspěvková organizace

SÚ Syntetické účty

ÚJ Účetní jednotka

ÚZ Účetní závěrka

ÚSC Územní samosprávní celky

ZS Zůstatkový stav

ÚVOD

Úvod – k daním příspěvkových organizací

Publikace, která se čtenářům právě dostává do rukou, má záměr na praktických příkladech a v širších souvislostech vysvětlit problematiku daní a zdaňování příspěvkových organizací. Čtenář by měl v publikaci najít odpovědi nejenom na běžné a základní dotazy a praktické problémy, ale i na ty složitější, které se v praxi tak často nevyskytují. Snahou autora bylo celý výklad doplnit a vysvětlit na příkladech, které by čtenářům měly pomoci s pochopením konkrétní problematiky. Přirozenou snahou bylo také reagovat na nejnovější vývoj legislativy, judikatury a výkladových a metodických informací.

Část věnovaná daním je rozdělena na kapitoly podle jednotlivých daní, se kterými je možné se u příspěvkových organizací setkat. První kapitola je věnována dani z nabytí nemovitých věcí, která od roku 2014 nahradila daň z převodu nemovitostí. Výklad reaguje na první praktické poznatky a také novelizaci právních předpisů, které tuto daň upravují.

Další kapitola se zaměřuje na daň z nemovitých věcí, v právní úpravě této daně došlo od roku 2016 k řadě změn, na které v rámci výkladu upozorňujeme.

Třetí kapitola je zaměřena na daň z příjmů. I pro rok 2016 došlo v právní úpravě této daně k řadě významných změn, i když nebyly tak rozsáhlé jako v minulých letech. V oblasti veřejně prospěšných poplatníků byla v průběhu celého roku 2015 řešena zejména problematika zdanění bezúplatných příjmů, nejnovější poznatky jsou v rámci výkladu uvedeny. Kapitola daně z příjmů je nejrozsáhlejší. Kromě řady příkladů je odkazováno i na nejvýznamnější judikáty, které s danou problematikou souvisí.

Následující kapitola je věnována dani z přidané hodnoty. Vzhledem k tomu, že řada příspěvkových organizací jsou také plátci daně, nelze výklad této daně opomenout. Pravdou je, že právní úprava DPH je v řadě případů ve vztahu k neziskovým subjektům ne zrovna šťastně formulována, a tak se lze setkat s celou řadou výkladových nejasností. V textu jsme se pokusili najít pro tyto případy řešení, nebo alespoň vyložit a odůvodnit návrh tohoto řešení, pokud jednoznačný postup neexistuje.

Výklad je aktualizován o změny, které přinesly novelizace zákona č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty, ve znění pozdějších předpisů. Zcela zásadní je zavedení povinnosti podávat kontrolní hlášení, této oblasti je věnována samostatná kapitola.

V poslední kapitole se věnujeme silniční dani, která bývá často u příspěvkových organizací opomíjená. Cílem je tedy vysvětlení základních principů a případů, kdy je nutné se touto daní v praxi příspěvkových organizací zabývat. Pro rok 2016 nedošlo v právní úpravě této daně prakticky k žádným změnám.

Hlavním cílem celé publikace je pomoc odpovědným zaměstnancům příspěvkových organizací při řešení často složitých a nejednoznačných daňových a účetních problémů v praxi těchto subjektů. Doufáme a budeme potěšeni, pokud tento cíl bude naplněn.

V Praze 21. července 2016

Ing. Zdeněk Morávek

Úvod – k účetnictví příspěvkových organizací

Ve veřejném sektoru probíhá od roku 2010 reforma účetnictví, provázená řadou změn i v organizačním uspořádání nejen účtáren vybraných organizací. Bohužel její význam není mnohdy hlavně ze strany vedení dostatečně doceněn. Důvodů je více. Jedním ze zásadních je, že se přes všechny různě organizované snahy nepodařilo přesvědčit management některých příspěvkových organizací o potřebě tohoto nástroje pro zasvěcené finanční řízení.

Reforma účetnictví příspěvkových organizací nepatří, ať již z jakéhokoli důvodu, mezi široce medializovaná témata. Přitom se od základu mění zaběhlé postupy a principy účetnictví v oblasti veřejných financí, kam spadají i příspěvkové organizace. Došlo k řadě posunů k lepšímu. Je však stále co zlepšovat, např. zvýšit vypovídací schopnost účetnictví v rámci veřejných financí. K tomuto cíli mají přispět další kroky, které bude nutné v rámci novelizace předpisů realizovat.

I nadále budou příspěvkové organizace čelit novým úkolům. V poslední době se např. hodně hovoří o tzv. „vyrovnávacích platbách“ na sociální služby, jejichž iniciátorem je Ministerstvo práce a sociálních věcí. Toto téma se dotkne masivního počtu příspěvkových organizací, které tyto služby poskytují nebo je zprostředkovávají. Nejde o nic menšího než o průkaznou stavbu rozpočtů na základě přesně kalkulovaných a průkazných potřeb. Uzrála totiž myšlenka programového financování, tzn. že příspěvek se bude napříště poskytovat na odlišném základě než dosud – totiž právě na základě nově vytvářených kalkulací. Pro kalkulace bude ale potřeba organizovat v příspěvkových organizacích i potřebnou základnu. Nabízí se řada možností, které nebudeme v současném pojednání všechny jmenovat, neboť by to bylo předčasné, nicméně bylo by velmi užitečné, aby se na to příspěvkové organizace začaly připravovat. Alespoň tím, že budou vyhledávat bližší informace a výstupy. Ke změně může dojít velmi rychle.

Znamená to, že systémové změny by se neměly finančního účetnictví sice dotknout, ale systém by se dal zajistit např. zavedením potřebné analytiky. Bezesporu jde o další krok, který podobně jako dosavadní kroky učiněné v rámci reformy, nemůže spočívat jen v odpovědnosti účtáren. A tak se i nadále budou muset používat mnohé zvláštní instrumenty, se kterými se budou muset účetní jednotky postupně vypořádat. Dále platí, že postupy při aplikaci vyžadují souvislé sledování veškerých dalších legislativních změn.

Úvodní kapitoly jsou kapitoly obecné, které slouží k širšímu pochopení samotné podstaty účetnictví a obsahu současné právní regulace. Jejich obsah zůstává nezměněn, podobě jako se nemění pravidla a principy finančního účetnictví. Hlavním úkolem těchto kapitol je sjednotit pohled na stav a vývoj systému jako celku a také odbourat nezdravý pohled na účetnictví, na které mnozí i nadále stereotypně nahlíží jen jako na vyjádření skutečnosti má dáti/dal.

Postupem času budou však účetní čím dál více „vtahováni“ do procesu finančního řízení. Je třeba se připravit na to, že s nimi bude nutné o finančních operacích a finančních (účetních) případech stále častěji komunikovat. Nejen z těchto důvodů je proto na místě se odpovídajícím způsobem na tyto způsoby komunikace připravit. Aby byl proces úspěšný, měli by účetní informace nabízet samotní účetní pracovníci.

Cílem II. dílu knihy s názvem Účetnictví je představit:

– zásady, které jsou spojeny s funkcí účetnictví,

– základní stavební kameny současné regulace účetnictví prostřednictvím zákona o účetnictví, prováděcí vyhlášky a českých účetních standardů,

– účetní případy a účetní souvztažnosti, které obvykle přicházejí v úvahu u příspěvkových organizací podle účtových tříd.

Jak již bylo uvedeno výše, 1. kapitola Obecné principy finančního účetnictví zůstává v nezměněné podobě. V různých souvislostech zde zdůrazňujeme skutečnost, že finanční účetnictví je vlastně již historicky založeno na věcných, obecně uznávaných zásadách, které zakládají pravidla rozlišování, vykazování a oceňování jednotlivých elementů při vedení účetnictví a sestavování účetních výkazů. Z toho důvodu zde uvádíme obecné principy účetnictví. Nejen účetním, ale hlavně i neúčetním pracovníkům by mohla posloužit jako vstupní informace a inspirace pro zlepšování procesů spojených s účetním systémem v jednotlivých příspěvkových organizací. Tato kapitola slouží ke spolehlivé orientaci v daném předmětu, i když nenahrazuje (ani nemůže) učebnice základů účetnictví. Její podkapitoly umožňují určitou míru vhledu do zákonitostí systému účetnictví. Čtenář se v nich seznámí s pravidly a způsoby jejich fungování aniž by byl přetěžován podrobnostmi.

Může tak porozumět ideovému základu současné regulace účetnictví. Pochopení uvedených pravidel je přitom předpokladem pro vzájemnou konstruktivní komunikaci mezi účetními a neúčetními (vedoucími) pracovníky za účelem zlepšování procesů řízení a kontroly. Text by tak měl přispět ke správnému vyhodnocení účinnosti uplatňovaných účetních metod v rámci primárního dohledu ze strany vedoucích účetních jednotek.

Pro rok 2016 došlo k významné změně zákona o účetnictví i novelizaci prováděcích vyhlášek. Těmito změnami se budeme zabývat ve 2. kapitole při výkladu Právní regulace finančního účetnictví České republiky.

Zbývající kapitoly 3–10 obsahují příklady účetních souvztažností. Tento segment je postupně rozšiřován, a i v tomto případě sem budou přidány některé účetní případy, které významně ovlivňují dění v současných příspěvkových organizacích, a přitom přinášejí určité problémy či rozpaky. Tento přístup byl zvolen po zvážení daných současných zkušeností, kdy dochází k průběžným úpravám českých účetních standardů a zaznamenání těchto změn bude možné přehledněji průběžně zpracovávat.

Účetní příspěvkových organizací v publikaci tedy najdou dostatek ukázek a doporučených postupů včetně vysvětlujících poznámek. Tím tato publikace přispěje k jejich větší právní jistotě a potřebnému profesnímu rozhledu. Doufejme, že bude sloužit jako příručka každodenní praxe nejen pro účetní pracovníky.

V Praze 16. května 2016

Ing. Danuše Prokůpková

Díl I

Daně

1 DAŇ Z NABYTÍ NEMOVITÝCH VĚCÍ

Daň z nabytí nemovitých věcí byla přijata zákonným opatřením Senátu č. 340/2013 Sb., o dani z nabytí nemovitých věcí (dále jen „ ZDNNV“). Jedná se o daň, která nahradila daň z převodu nemovitostí upravenou do konce roku 2013 zákonem č. 357/1992 Sb., o dani dědické, dani darovací a dani z převodu nemovitostí.

V průběhu roku 2016 bylo ZDNNV novelizováno zákonem č. 254/2016 Sb., a to s účinností od 1. 11. 2016.

Poplatník daně

Jak vyplývá z § 1 odst. 1 ZDNNV, poplatníkem daně z nabytí nemovitých věcí je nabyvatel vlastnického práva k nemovité věci, a to ve všech případech nabytí vlastnického práva k nemovité věci. Jedná se o zásadní změnu přijatou v průběhu roku 2016, která má odstranit nejasnosti ohledně stanovení osoby poplatníka zejména v těch případech, kdy bylo možné dohodnout, zda poplatníkem bude převodce nebo nabyvatel, tedy v případě koupě nebo směny. Existence rozdílných případů, kdy poplatníkem daně je převodce nebo nabyvatel, činila právní úpravu méně přehlednou a na straně poplatníků způsobovala značnou nejistotu. Sjednocením poplatníka v osobě nabyvatele tak došlo k celkovému zjednodušení právní úpravy, k vyšší přehlednosti pro daňové poplatníky a k odstranění řady výkladových problémů.

Komplikace také přinášel postup stanovení poplatníka v případě směnné smlouvy. Pokud smluvní strany žádné zvláštní ujednání ohledně osoby poplatníka ve smlouvě neměly, potom byli poplatníkem oba převodci, každý z nich v souvislosti s převodem jeho nemovité věci. Stejně tak bylo možné, aby se smluvní strany ve směnné smlouvě dohodly, že poplatníkem budou oba nabyvatelé, každý z nich v souvislosti s nabytím jejich nemovité věci. Možné bylo i ujednání, že poplatníkem bude pouze jedna ze smluvních stran, a to v souvislosti s převodem jeho nemovité věci (dle zákonné úpravy) i v souvislosti s nabytím nemovité věci od druhé smluvní strany (na základě smluvního ujednání). Všechny případy byly možné a byly v souladu s odpovídající právní úpravou. Situace, kdy poplatníkem je vždy nabyvatel, případy směnným smluv výrazně zjednoduší.

1. PŘÍKLAD 1

PO převádí pozemek jako nemovitou věc na právnickou osobu, obchodní korporaci (akciovou společnost), a to na základě kupní smlouvy. Poplatníkem je nabyvatel vlastnického práva k nemovité věci, tedy akciová společnost.

Samozřejmě v případě PO je nutné zohlednit to, že poplatníkem daně je nabyvatel vlastnického práva, tedy musí se jednat o právní subjekt, který je právně schopen toto vlastnické právo absorbovat. V případě státních PO to budou tyto organizace, protože v souladu s odpovídajícími právními předpisy (zákon č. 218/2000 Sb., zákon č. 219/2000 Sb.) jsou oprávněny za stanovených podmínek tato práva ohledně majetku státu vykonávat. Složitější situace bude u PO obcí a krajů, protože u tohoto majetku je vlastníkem kraj nebo obec jako zřizovatel této organizace a ten je také jako jediný právně nadán pravomocí vlastnické právo k tomuto majetku konzumovat. PO zřízené ÚSC tak budou poplatníkem daně z nabytí nemovitých věcí pouze v případě takových nemovitých věcí, ke kterým mají vlastnické právo, nikoliv v případě svěřeného majetku. Vždy je tedy nutné pečlivě zkoumat, na koho je vlastnické právo převáděno a kdo je tedy skutečným vlastníkem nabývané nemovité věci.

Předmět daně

Dalším zásadním parametrem daně z nabytí nemovitých věcí je předmět daně. Vymezení předmětu daně je obsaženo v § 2 ZDNNV. Předmětem daně je úplatné nabytí vlastnického práva k nemovité věci, která je:

■ pozemkem, stavbou nebo jednotkou nacházející se na území České republiky,

■ právem stavby, jímž zatížený pozemek se nachází na území České republiky,

■ spoluvlastnickým podílem na některé z výše uvedených nemovitých věcí.

Pokud jde o nabytí vlastnického práva k inženýrské síti, je předmětem daně z nabytí nemovitých věcí pouze úplatné nabytí vlastnického práva k budově podle katastrálního zákona, která je dílčí částí této sítě. Znamená to tedy, že předmětem zdanění v tomto případě budou pouze budovy, které budou pro účely této daně považovány za nemovitou věc.

Co se týká jednotek, ZDNNV z hlediska právní jistoty stanoví, že předmětem daně je úplatné nabytí jak jednotek podle NOZ, tak také jednotek vymezených podle již zrušeného zákona č. 72/1994 Sb.

Je tedy nutné zdůraznit, že základním znakem takto vymezeného předmětu daně je úplatnost nabytí vlastnického práva. Co se rozumí úplatou je vymezeno v § 4 ZDNNV.[1] Předmětem daně je pouze nabytí vlastnického práva k taxativně uvedeným nemovitým věcem. Z hlediska jejich druhu jde o pozemek, stavbu, která je samostatnou nemovitou věcí, inženýrskou síť, jednotku, právo stavby a spoluvlastnický podíl na některé z těchto nemovitých věcí. Vymezení nemovitých věcí v NOZ je mnohem širší (viz § 498 odst. 1 NOZ), proto je nutné pro účely zdanění předmět daně odpovídajícím způsobem omezit.

Z hlediska nabytí vlastnického práva k nemovité věci platí od roku 2014 následující tři základní právní režimy:

■ při smluvním převodu vlastnického práva k nemovitým věcem zapsaným v katastru nemovitostí se nabytí vlastnického práva pojí se zápisem do katastru nemovitostí,

■ při smluvním převodu vlastnického práva k nemovitým věcem nezapsaným do katastru nemovitostí se nabytí vlastnického práva pojí s účinností příslušné smlouvy,

■ při vzniku vlastnického práva z jiného právního titulu se nabytí vlastnického práva pojí s účinky příslušné právní skutečnosti, jako je rozhodnutí soudu apod.

Za nemovitou věc a předmět daně je tedy považováno i právo stavby. Právo stavby je v NOZ pojato jako speciální věcné právo stavebníka mít stavbu na pozemku jiného vlastníka. NOZ považuje právo stavby za věc nemovitou. Právo „mít stavbu“ zahrnuje buď právo stavbu na pozemku ještě nezastavěném nově vybudovat, anebo již zřízenou stavbu převzít a „mít“ (zejména za účelem rekonstrukce, modernizace a dalšího využití). Novelou bylo dále rozšířeno, že za nabytí vlastnického práva k právu stavby se pro účely daně z nabytí nemovitých věcí považuje také prodloužení doby, na kterou je právo stavby zřízeno. Tato úprava má zabránit nežádoucí daňové optimalizaci spočívající v tom, že právo stavby bude sjednáno na krátké období a následně bude prodlužováno. V praxi PO se ale s těmito případy ve smyslu úplatného převodu zřejmě budeme setkávat výjimečně.

Další případy předmětu daně jsou potom vymezeny v § 2 odst. 3 a § 3 ZDNNV. Opět se ale jedná o případy, které se u PO vyskytovat nebudou, proto se jimi nebudeme blíže zabývat.

Naopak v § 5 ZDNNV jsou taxativně vymezeny případy, kdy se o předmět daně nejedná. Předmětem daně z nabytí nemovitých věcí není nabytí vlastnického práva k nemovité věci:

■ prováděním pozemkových úprav,

■ přeměnami právnických osob s výjimkou převodu jmění na společníka,

■ poskytnuté jako náhrada při vyvlastnění.

Na rozdíl od dřívější úpravy platné do konce roku 2013 dochází ke změně u směnné smlouvy. Daň se platí z obou převodů, nikoliv pouze z toho vyššího, jako tomu bylo podle úpravy daně z převodu nemovitostí. Tuto skutečnost je nutné vzít při dojednávání smluvních podmínek v úvahu.

Osvobození od daně

Kromě případů, které nejsou předmětem daně, obsahuje zákon i poměrně širokou úpravu osvobození od daně. Osvobození jsou upravena v § 6 až 9 ZDNNV s tím, že v § 6 jsou obsažena věcná osvobození ve veřejnoprávní oblasti, která budou mít z pohledu PO největší význam. V § 7 ZDNNV jsou obsažena věcná osvobození u nových staveb. Jedná se o osvobození prvního úplatného nabytí vlastnického práva k novým stavbám k bydlení. Jedná se o obdobnou úpravu, která platila u daně z převodu nemovitostí, podmínkou již ale není činnost převodce ani neužívání předmětné nemovité věci. Jedinou podmínkou je první úplatný převod nejpozději do pěti let ode dne dokončení nebo započetí užívání rodinného domu, jednotky v bytovém domě nebo jednotky v bytovém domě změněné stavební úpravou, a to od toho dne, který nastane dříve.

V § 8 ZDNNV jsou obsažena věcná osvobození u jednotek. V tomto případě se jedná o další případy jednotek, které již nejsou novou stavbou. I v tomto případě lze nalézt souvislost s předchozí úpravou. Jedná se zejména o družstevní jednotky, tedy družstevní byty nebo nebytové prostory.

Ostatní věcná osvobození jsou upravena v § 9 ZDNNV. Kromě případů reorganizace v rámci insolvenčního řízení a vložení do sociálního družstva toto ustanovení obsahuje zejména případy osvobození nabytí vlastnického práva k nemovité věci, která je předmětem finančního leasingu.

Z pohledu zaměření této publikace bude významné zejména osvobození případů podle § 6 ZDNNV, které obsahuje věcné osvobození ve veřejnoprávní oblasti.

Od daně z nabytí nemovitých věcí je osvobozeno nabytí vlastnického práva k nemovité věci členským státem EU, tedy i Českou republikou. Osvobození se vztahuje na všechny případy, kdy je Česká republika nabyvatelem vlastnického práva k nemovité věci, tedy i na případy, kdy je nemovitá věc nabývána státní příspěvkovou organizací jako vlastnictví České republiky.

Dále je v souladu s touto úpravou od daně osvobozeno nabytí vlastnického práva k nemovité věci ÚSC nebo dobrovolným svazkem obcí. Novelou v roce 2016 došlo k rozšíření tohoto osvobození na všechny případy nabytí ÚSC nebo DSO s tím, že případné zdanění těchto subjektů je nesystémové a zbytečně administrativně náročné.

Další případy osvobození související s veřejnou oblastí jsou obsaženy v § 6 odst. 2 ZDNNV. Tato osvobození jsou vázána na podmínku, že nejde o veřejnou podporu neslučitelnou s vnitřním trhem podle přímo použitelného předpisu EU. Od daně je za těchto podmínek osvobozeno nabytí vlastnického práva k nemovité věci jakoukoliv právnickou osobou, pokud nabyde toto právo z majetku členského státu EU, ovšem pouze za předpokladu, že tento stát je zřizovatelem, nebo jediným členem této právnické osoby. Touto právnickou osobou budou zpravidla obchodní korporace nebo veřejně výzkumné instituce.

Obdobně bude toto osvobození uplatněno při nabytí vlastnického práva jakoukoliv právnickou osobou, pokud bude toto právo nabýváno z majetku ÚSC a ten bude opět zřizovatelem nebo jediným členem této právnické osoby. Opět platí, že těmito právnickými osobami budou zejména obchodní korporace, veřejně výzkumné instituce a také PO. Toto osvobození tak bude dopadat i na případy, kdy kraj nebo obec bude úplatně převádět nemovitou věc na svou PO, v praxi ale bude jistě častější, že se bude jednat o převody bezúplatné.

Základ daně

Další zásadní skutečností je stanovení základu daně. Této úpravě je věnován § 10 až 25 ZDNNV. Základem daně je nabývací hodnota snížená o uznatelný výdaj a zákon dále vymezuje, že nabývací hodnotou je:

■ Sjednaná cena, kterou se rozumí úplata za nabytí vlastnického práva k nemovité věci; sjednaná cena zahrnuje jakékoli protiplnění, které je nebo má být na základě ujednání mezi smluvními stranami poskytnuto za nabytí vlastnického práva k nemovité věci. Jak vyplývá z důvodové zprávy, cena sjednaná zahrnuje i případnou DPH. Pokud jsou však poskytována i nějaká další plnění nad rámec smluvního vztahu, např. poplatek za zprostředkování, do výše sjednané ceny se započítávat nebudou.

■ Srovnávací daňová hodnota, což je částka, která odpovídá 75 % směrné hodnoty nebo zjištěné ceny, přičemž poplatník si může zvolit, zda k určení srovnávací daňové hodnoty použije směrnou hodnotu nebo zjištěnou cenu; pokud ale poplatník neposkytne údaje k určení směrné hodnoty nebo směrnou hodnotu nelze určit, potom se pro určení srovnávací daňové hodnoty vždy použije zjištěná cena.

■ Zjištěná cena, kterou je cena zjištěná podle zákona upravujícího oceňování majetku. V tomto případě ale platí, na rozdíl od srovnávací daňové hodnoty, že ke stanovení základu daně se použije 100 % zjištěné ceny; týká se případů, kdy je nabývací hodnotou výlučně zjištěná cena.

■ Zvláštní cena, kterou se rozumí zvláštní cena při vydražení a předražku (§ 17 ZDNNV), zvláštní cena u obchodních korporací (§ 18 ZDDNV), zvláštní cena v souvislosti s insolvencí (§ 19 ZDNNV), zvláštní cena v souvislosti s pozůstalostí (§ 20 ZDNNV) a zvláštní cena v ostatních případech (§ 21 ZDNNV).

Samotný postup pro určení nabývací ceny je obsažen v § 12 ZDNNV. Z této úpravy potom vyplývá, že nabývací hodnotou je sjednaná cena, tedy poskytnutá úplata, pokud je vyšší nebo rovna srovnávací daňové hodnotě, nebo pokud zákon stanoví, že nabývací hodnotou je výlučně sjednaná cena, což tak stanoví v § 22, např. nabytí z majetku, nebo do majetku obce nebo kraje.

Srovnávací daňová hodnota je nabývací hodnotou, pokud je vyšší než sjednaná cena.

Zjištěná cena, tedy cena podle zákona o oceňování majetku, je nabývací hodnotou, pokud již není sjednaná cena nebo srovnávací daňová hodnota, anebo pokud zákon stanoví, že nabývací hodnotou je výlučně zjištěná cena, což tak stanoví v § 23, např. u finančního leasingu, zajišťovacího převodu práva atd. Pokud by ale bylo možné určit zvláštní cenu, je nabývací hodnotou tato zvláštní cena, která bude mít před zjištěnou cenou v takovém případě přednost.

Pokud lze určit zvláštní cenu, je nabývací hodnotou výlučně tato cena. Bude se jednat zejména o případy, kdy o výši ceny bude rozhodovat soud.

Ještě je určitě vhodné zastavit se u srovnávací daňové hodnoty, která vychází ze směrné hodnoty nebo ze zjištěné ceny. Zjištěná cena je vcelku jasná, tam se bude jednat s největší pravděpodobností o znalecký posudek, ale u směrné hodnoty je situace jiná. Ta je upravena v § 15 ZDNNV a jedná se o zcela novou kategorii a zcela novou úpravu. Postup pro určení směrné hodnoty stanoví prováděcí vyhláška č. 419/2013 Sb. s tím, že směrná hodnota vychází z cen nemovitých věcí v místě, ve kterém se nemovitá věc nachází, ve srovnatelném časovém období, přitom se zohledňuje druh, poloha, účel, stav, stáří, vybavení a stavebně-technické parametry nemovité věci. Důvodová zpráva uvádí, že pro určení směrné hodnoty nebudou třeba znalecké posudky, což znatelně přispěje ke snížení administrativní náročnosti. To je jedním z hlavních cílů nové právní úpravy daně z nabytí nemovitých věcí.

Úprava § 15 ZDNNV dále obsahuje speciální ustanovení, které definuje směrnou hodnotu u zemědělského pozemku a lesního pozemku, které nejsou zastavěny a netvoří funkční celek se stavbou nebo jednotkou.

Úprava § 15 odst. 3 ZDNNV potom uvádí, u kterých nemovitých věcí je možné určit jejich směrnou hodnotu. Jde o nemovité věci, které jsou na realitním trhu často obchodovatelné, např. bytové jednotky, rodinné domy, stavby pro rodinnou rekreaci (chaty, chalupy aj.), a proto je dostupné dostatečné množství údajů o cenách takových nemovitých věcí v daném místě a ve srovnatelném časovém období.

Důležité je, že vlastní ocenění nemovité věci směrnou hodnotou nebude provádět poplatník, ten pouze uvede požadované údaje o převáděné nemovité věci do daňového přiznání a směrnou hodnotu následně stanoví z těchto údajů správce daně.

Výši směrné hodnoty je možné zjistit či ověřit na internetu formou daňové kalkulačky. Na stránkách GFŘ[2] je k dispozici aplikace, která umožní směrnou hodnotu stanovit, ale jedná se pouze o orientační informaci, konečnou výši směrné hodnoty je oprávněn určit pouze správce daně.

Určení, která ze dvou zmíněných možností je v daném případě srovnávací daňovou hodnotou, tedy zda směrná hodnota nebo zjištěná cena, závisí hlavně na volbě poplatníka. Toto samozřejmě platí v těch případech, kdy je předmětem daně taková nemovitá věc, u které lze směrnou hodnotu určit, protože v některých případech je její použití výslovně vyloučeno (viz § 15 odst. 4 ZDNNV – lesní pozemek s lesním porostem, pozemek, který je vodní plochou, stavba hromadné garáže a pozemek, jehož součástí je stavba hromadné garáže, nedokončená stavba nebo jednotka a pozemek, jehož součástí je nedokončená stavba). U těchto nemovitých věcí se směrná hodnota neurčuje a srovnávací daňovou hodnotou je vždy 75 % zjištěné ceny.

Pokud si poplatník zvolí pro určení srovnávací daňové hodnoty směrnou hodnotu, je povinen poskytnout všechny potřebné údaje pro její stanovení a dále vyčíslit zálohu ve výši 4 % ze sjednané ceny a tuto zálohu ve lhůtě pro podání daňového přiznání také zaplatit. Pokud poplatník neposkytne všechny požadované údaje, a to ani na výzvu správce daně, je srovnávací daňovou hodnotou 75 % ze zjištěné ceny. V takovém případě bude poplatník vyzván k předložení znaleckého posudku, ze kterého bude zjištěná cena stanovena.

Lze tedy konstatovat, že základem pro stanovení základu daně je porovnání sjednané ceny a srovnávací daňové hodnoty. Pokud ani jednu z těchto hodnot nelze použít, pak je základem daně zjištěná cena. V určitých konkrétních speciálních případech je potom základem daně zvláštní cena, která je ale vůči ostatním cenám úpravou speciální, jež má přednost, proto pokud ji lze stanovit, bude základem daně vždy tato zvláštní cena.

1. PŘÍKLAD 2

PO převádí na základě kupní smlouvy pozemek. Sjednaná cena v kupní smlouvě činí 620 000 Kč. Na základě dostupných údajů a předběžného výpočtu na daňové kalkulačce, zveřejněné na stánkách Finanční správy ČR, PO předpokládá, že směrná hodnota by měla činit přibližně 750 000 Kč. Znalecký posudek si na prodávaný pozemek zpracovat nenechá.

Pokud budeme předpokládat, že směrná hodnota bude skutečně činit 750 000 Kč, potom srovnávací daňová hodnota činí 75 % směrné hodnoty, tedy 562 500 Kč. Sjednaná cena 620 000 Kč je vyšší než srovnávací daňová hodnota, a bude tedy nabývací hodnotou pro stanovení základu daně.

Pro konečné stanovení základu daně se nabývací cena snižuje o uznatelný výdaj, kterým je v souladu s § 24 ZDNNV odměna a náklady prokazatelně zaplacené poplatníkem znalci za znalecký posudek určující zjištěnou cenu, pokud je tento posudek vyžadovanou přílohou daňového přiznání. Pokud je výdaj zaplacen až dodatečně, je možné jej uplatnit v dodatečném daňovém přiznání. Doklad o zaplacení odměny a nákladů je povinnou přílohou daňového přiznání. Podmínky pro uplatnění tohoto uznatelného výdaje tedy jsou:

■ znalecký posudek je vyžadovanou přílohou daňového přiznání,

■ výdaje jsou zaplaceny znalci poplatníkem,

■ výdaje jsou prokázány příslušným dokladem,

■ výdaje jsou uplatněny v daňovém, případně dodatečném daňovém přiznání.

1. PŘÍKLAD 3

PO nabývá na základě kupní smlouvy na podnikatele stavbu, která není součástí pozemku. Sjednaná cena v kupní smlouvě činí 125 000 Kč. Na základě dostupných údajů a předběžného výpočtu na daňové kalkulačce, zveřejněné na stánkách Finanční správy ČR, PO předpokládá, že směrná hodnota by měla činit přibližně 230 000 Kč. Tato cena se mu ale zdá příliš vysoká, proto si nechá zpracovat znalecký posudek, který je na hodnotu 180 000 Kč.

Jak vyplývá z § 14 odst. 3 ZDNNV, poplatník si může zvolit, zda k určení srovnávací daňové hodnoty použije směrnou hodnotu, nebo zjištěnou cenu. V tomto případě bude výhodnější zjištěná cena, srovnávací daňová hodnota potom činí 75 % ze zjištěné ceny, tedy 135 000 Kč. Srovnávací daňová hodnota je vyšší než sjednaná cena, nabývací hodnotou tak bude částka 135 000 Kč.

Předpokládejme, že za znalecký posudek PO uhradila částku 5 000 Kč, všechny podmínky pro uplatnění této částky jako uznatelného výdaje jsou splněny, proto bude základem daně částka 130 000 Kč.

Důležité je doplnit, že pokud si poplatník v daňovém přiznání zvolí pro zjištění srovnávací daňové hodnoty zjištěnou cenu, je možné odměnu a náklady na znalecký posudek uplatnit jako uznatelný výdaj i v případě, že základ daně bude vycházet ze sjednané ceny, protože i tak se jedná o nezbytné výdaje ke stanovení nabývací hodnoty.

Sazba daně

Daň potom činí 4 % ze základu daně zaokrouhleného na celé stokoruny nahoru. Sazba daně je tedy stejná jako v případě daně z převodu nemovitostí.

1. PŘÍKLAD 4

Pokud bychom pokračovali v předchozím příkladu, daň z nabytí nemovitých věcí bude činit 4 % ze základu daně ve výši 130 000 Kč, daň tedy bude 5 200 Kč.

Správa daně – daňové přiznání

V § 29–52 je potom upravena správa této daně. ZDNNV speciálně upravuje místní příslušnost správce daně, jedná se o speciální úpravu vzhledem k § 13 DŘ. Dále pak zákon upravuje lhůty pro podání daňového přiznání, a to zvlášť pro nemovité věci evidované v katastru nemovitostí (§ 32), tak pro nemovité věci neevidované v katastru nemovitostí (§ 33). Zachována zůstala lhůta tří měsíců následující po měsíci, kdy nastala příslušná skutečnost, tj. byl proveden vklad do katastru nemovitostí v případě nemovitých věcí evidovaných v katastru, nebo došlo k nabytí vlastnického práva v případě nemovitých věcí neevidovaných v katastru.

V souvislosti s podáváním daňových přiznání je nutné upozornit, že v případě této daně je nutné daňové přiznání podat i v případech osvobození od daně, jedinou výjimkou jsou případy v § 40 ZDNNV, které se týkají pouze členských států EU a jiných států při osvobození od daně, novelou byly tyto případy rozšířeny také na ÚSC a DSO. To znamená, že povinnost podat daňové přiznání je v případě této daně velmi široká.

Přílohy daňového přiznání

Zákon také poměrně jednoznačně specifikuje přílohy, které jsou k daňovému přiznání požadovány. Přílohou daňového přiznání musí být písemnost potvrzující nabytí vlastnického práva k nemovité věci. Jedná se tak zejména o kupní smlouvu, směnnou smlouvu, rozhodnutí soudu nebo vyvlastňovacího úřadu atd. K návrhu na vklad se podle návrhu nového katastrálního zákona přikládá pouze jedno vyhotovení listiny, na jejímž podkladu se provádí vklad příslušného práva. Katastrální úřad po provedení vkladu zasílá všem účastníkům řízení pouze vyrozumění o tom, jaký vklad byl do katastru nemovitostí proveden a vkladovou listinu založí do sbírky listin. Proto je povinnou přílohou daňového přiznání také vyrozumění katastrálního úřadu o provedeném vkladu do katastru nemovitostí.

Dále jsou vyžadovány přílohy podle toho, jak je stanovena nabývací hodnota. Pokud je nabývací hodnotou zvláštní cena, potom je přílohou daňového přiznání písemnost osvědčující nebo potvrzující tuto zvláštní cenu. Často půjde o tutéž písemnost, která potvrzuje nabytí vlastnického práva k nemovité věci, ale nebude tomu tak vždy.

Jedním z cílů nové právní úpravy bylo omezit četnost případů, kdy je nutnou přílohou daňového přiznání znalecký posudek. V tomto kontextu je tak důležité ustanovení § 36 ZDNNV, které stanoví, že znalecký posudek o zjištěné ceně je přílohou daňového přiznání v případě, že nabývací hodnotou je:

■ zjištěná cena,

■ sjednaná cena, pokud je porovnávána se srovnávací daňovou hodnotou, pro jejíž určení se použila zjištěná cena,

■ srovnávací daňová hodnota, pro jejíž určení se použila zjištěná cena.

Obecně je tedy možné konstatovat, že se jedná o případy, kdy je ke stanovení nabývací hodnoty nutné znát zjištěnou cenu, ať už je potom nabývací hodnotou jakákoliv cena. V ostatních případech znalecký posudek není vyžadován jako příloha k daňovému přiznání.

I když se ale jedná o případy, kdy vyžadován je, přesto se nevyžaduje, pokud se jedná o nabytí vlastnického práva, které je osvobozeno od daně.

Ovšem na druhou stranu, pokud poplatník neposkytne údaje nutné k určení směrné hodnoty nemovité věci, a to ani na výzvu správce daně, vyzve správce daně poplatníka k předložení znaleckého posudku.

Jak bylo uvedeno výše, poplatník má možnost uplatnit určité uznatelné náklady, které snižují nabývací hodnotu. Pokud tak ale učiní, je povinen přiložit k daňovému přiznání doklad o zaplacení odměny a nákladů znalci za znalecký posudek.

Co se týká příloh, je velmi důležité ustanovení § 38 a 39 ZDNNV. Z nich vyplývá, že všechny přílohy postačí v prosté kopii v listinné nebo elektronické podobě a že písemnost se nevyžaduje, pokud je správce daně schopen si ji opatřit sám z informačních systémů veřejné správy. Seznam písemností, které se nevyžadují, bude zveřejněn na úřední desce a způsobem umožňujícím dálkový přístup.

Záloha na daň

Poměrně specifickou úpravu obsahuje ustanovení § 42–52 ZDNNV, jedná se o zvláštní ustanovení pro tvrzení, stanovení a placení daně, které se použije na případy, kdy si poplatník zvolí, že k určení srovnávací daňové hodnoty použije směrnou hodnotu. V takovém případě je totiž poplatník povinen daň platit prostřednictvím zálohy ve výši 4 % ze sjednané ceny, tuto zálohu v daňovém přiznání sám vyčíslit a dále uvést údaje nutné k určení směrné hodnoty. V daňovém přiznání ale nevyčísluje samotnou daň z nabytí nemovitých věcí, protože tu vyčíslí na základě údajů poskytnutých poplatníkem až správce daně.

Výše zálohy tedy odpovídá výši daně v případě, že po porovnání sjednané ceny a srovnávací daňové hodnoty, pro jejíž určení se použila směrná hodnota, bude zjištěno, že sjednaná cena je vyšší nebo rovna srovnávací daňové hodnotě. Záloha se zaokrouhluje na celé koruny nahoru a je splatná v poslední den lhůty stanovené pro podání daňového přiznání.

Zákon pak dále stanoví postup v případě, že daň vyměřená správcem daně je vyšší než záloha (§ 49) a v případě, že vyměřená daň se neodchyluje od zálohy (§ 50).

1 „Úplatou se rozumí částka v peněžních prostředcích nebo hodnota nepeněžního plnění, které mají být nebo jsou poskytnuty za přijaté plnění.“

2 Dostupné z: http://www.financnisprava.cz/cs/dane-a-pojistne/dane/dan-z-nabyti-nemovitych-veci/urceni-smerne-hodnoty.

Table of Contents

Seznam zkratek některých použitých právních předpisů

Seznam ostatních zkratek

Úvod

Díl I - Daně

1 Daň z nabytí nemovitých věcí

2 Daň z nemovitých věcí

3 Daň z příjmů

4 Daň z přidané hodnoty

Díl II - Účetnictví

1 Obecné principy finančního účetnictví

1.1 Poslání a účel finančního účetnictví

1.2 Organizace odpovídající informační základny

1.3 Principy regulace účetnictví v ČR

1.5 Účetní prvky – techniky

2 Právní regulace finančního účetnictví v ČR

2.1 Charakteristika právního rámce, vybraná ustanovení, změny pro rok 2016

2.2 Schvalování účetních závěrek

3 Účtová třída 0 – Dlouhodobý majetek

3.1 Právní úprava účtové třídy 0

3.7 Účtování ve třídě 0 – Dlouhodobý majetek, Příklady základních souvztažností

4 Účtová třída 1 – Zásoby a opravné položky

5 Účtová třída 2 – účty rozpočtového hospodaření, krátkodobý finanční majetek a krátkodobé úvěry a půjčky

6 Účtová třída 3 – zúčtovací vztahy

6.1 Právní úprava účtové třídy 3

6.2 Příklady účtování podle účtových skupin

6.3 Přechodné účty aktiv a pasiv

6.4 Transfery PO

7 Účtová třída 4 – jmění, fondy, výsledek hospodaření, rezervy, .. dlouhodobé závazky a pohledávky, závěrečné účty a zvláštní zúčtování

7.2 Příklady účtování

8 Účtová třída 5 – Náklady

8.2 Příklady účtování

9 Účtová třída 6 – výnosy

9.2 Příklady účtování

10 Účtová třída 9 – Podrozvahové účty

10.2 Příklady účtování