Mojim chlapcom

Georgia Pritchett

Wilf the Mighty Worrier: Saves the World

Copyright © Georgia Pritchett 2015

Translation © 2016 by Eva Budjačová

Slovak edition © 2016 by Ikar

The moral right of Georgia Pritchett to be identified as the author of this work has been asserted in accordance with the Copyright, Designs and Patents Act, 1988.

Všetky práva sú vyhradené. Nijaká časť tejto publikácie sa nesmie reprodukovať, ukladať na nosiče ani prenášať akýmkoľvek spôsobom, elektronicky, mechanicky, fotokopírovaním, zaznamenávaním či inak, bez predchádzajúceho písomného súhlasu majiteľov autorských práv.

Z anglického originálu Wilf the Mighty Worrier: Saves the World (Quercus Publishing Ltd, London 2015)

preložila Eva Budjačová.

Redigovala Vlasta Greschová.

Technická redaktorka Helena Oleňová.

Vydalo vydavateľstvo IKAR – Stonožka, a. s., Bratislava v roku 2016 ako svoju 985. publikáciu v elektronickej podobe.

Prvé vydanie.

Sadzba a zalomenie do strán ITEM, spol. s r. o., Bratislava.

ISBN 978-80-551-5099-4

Hej, vy! Áno, vy! Poďte sem na chvíľočku!

Bližšie.

Ešte BLIŽŠIE.

Ešte trošku BLIŽŠIE...

Nie tak BLÍZKOO!!

Fajn. A teraz ma počúvajte. Musím vám niečo povedať. Niečo veľmi dôležité.

A tajné.

Musí to ostať len medzi nami. Nieže to niekomu vyzvoníte! Nikomu. Sľubujete, že o tom ani len nemuknete? Fajn.

Teda... Viete, čo je svet? Áno. Svet. To obrovské guľaté oné... no to, na čom stojíte. Tá guľa. No predsa ten svet, čo už takmer zanikol. Minulý týždeň. Príšerným spôsobom.

Ľudia, poviem vám, strhla sa riadna

a ja viem presne, čo sa stalo – poviem vám to, iba ak mi sľúbite, že to nikomu nepoviete. Jasné? Takže... Poznáte toho chlapca... toho WILFA? Hej, toho. Určite ho poznáte! Taký krpec z našej školy, čo má večne strapaté vlasy. A ušiská ako slon. A v hlave kopu všelijakých nápadov. Poletujú mu tam ako včeličky, ktoré sa usilovne balia na prázdniny.

Už viete, koho myslím? Áno! Toho! No a práve on zachránil svet. Fakt! Čestné slovo!

No, WILF nie je typický superhrdina. V prvom rade, nemá pelerínu. Navyše nevie lietať. Ani sa neškriabe na vysokánske budovy. Čo je dobré, lebo sa bojí výšok. Vlastne, strach mu naháňa kadečo – tých vecí je tak veľa, že si ich radšej spísal, aby si ich zapamätal. Tu je jeho zoznam:

Nuž, dnes človek naozaj nestretne veľa Vikingov, ale Wilfa to predsa len trápi, veď čo keby naozaj nejakého stretol? Ako vidíte, u Wilfa je strach na dennom poriadku. Ak by bola olympiáda v strachovaní, strachoval by sa, ako sa dostane do súťažného tímu. A zrejme by bolo najlepšie, keby sa do žiadneho tímu nedostal, lebo je alergický na oblečenie z lykry. Keď už sme pri alergiách, Wilf je alergický na všeličo. A to na:

Občas to Wilf nemá ľahké. Ale v mnohých veciach je fakt dobrý:

Hej, máte pravdu, tých zručností nie je veľa, sú iba tri – v tých je však super.

Vie hvízdať pri výdychu aj pri nádychu a zacvrliká aj ako svrček, ktorý hrá na drobulinkú flautu.

A vie aj skackať. Do diaľky, do výšky a ovláda aj obrovské výskocky a trojskocky. A skvelo pletie, čo mu padne vhod najmä vtedy, keď chce prísť na iné myšlienky a chvíľu sa nebáť.

Wilf býva so svojou sestričkou. Volá sa Dorotka. Alebo krátko – Dotka Prdka. No, vlastne to nie je krátke, ale dlhé.

Dotka sa vie rozmrnčať na počkanie a spustiť pritom príval sĺz. Zvyčajne je aj trochu lepkavá. Najviac ju zaujíma jedlo a s obľubou búcha predmetmi o zem. Vo voľnom čase vypúšťa všelijaké pachy. Je ešte bábo a bábätká to robia.

Dotka má obľúbeného plyšového macíka, ktorý vlastne nie je maco, ale prasiatko. A volá sa Prasiatko. Prasiatko bolo kedysi ružové a hebunké, no teraz je sivé, zamastené a smrdí ako starý mop. Tak to vyzerá, keď človek niečo miluje, no nemá čas to oprať.

Wilfovým   najlepším   kamarátom a domácim maznáčikom je žižiavka Oskar. Sú spolu celú večnosť. Od Wilfových piatych narodenín. Wilf a Oskar sú spriaznené duše. Poznajú čudné maniere toho druhého. Obľubujú rovnaké veci. Skáču jeden druhému do reči. No, vlastne ani nie, lebo Oskar nerozpráva a ani Wilf toho veľa nenahovorí. Svojím spôsobom si skáču do čušania.

Oskar Wilfa doslova zbožňuje. Nesmierne rád by mal také nápady ako Wilf. Chcel by vedieť pískať ako Wilf. Dokonca by chcel vedieť pliesť ako Wilf – nič z toho však robiť nevie, lebo je drobný ako štuplík, má malilinký mozog a nemá ani pery, ani prsty.

Wilf by chcel byť Oskarom, lebo keď by mal problémy, zvinul by sa do klbka a odkotúľal sa preč. Je však človek, takže smola. Raz to skúsil na akejsi narodeninovej oslave a ľudia naňho čudne čučali.

Wilf býva aj so svojou mamičkou. Je to dospeláčka, za čo však nemôže, takže Wilf jej to nevyčíta. Mamička chodí do roboty a ťažko pracuje. V práci veľa telefonuje, je k ľuďom milá, a keď dotelefonuje, z úst jej vychádzajú neslušné slová.

No, o čom som to hovoril? Och áno, o konci sveta. Takže ten koniec takmer nastal – a bolo to strašné, to vám teda poviem. Čestné slovo!

Čože?

Čooo? Vy mi neveríte? Chcete, aby som vám porozprával, čo sa vlastne stalo? Jáj, ale ja nemám čas!

Páni! Dobre teda, už ma neotravujte a dávajte dobrý pozor.

Začnem celkom od začiatku...

Table of Contents

Start