Přeložila:

DANIELA ČERMÁKOVÁ

Amanda Quick: Eclipse Bay – Úsvit

Vydání první

Copyright © 2001 by Jayne Ann Krentz

All rights reserved

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2016 jako svou 2065. publikaci

Přeloženo z anglického originálu Dawn in Eclipse Bay vydaného nakladatelstvím

Jove Books, published by The Berkley Publishing Group, a division of Penguin Putnam Inc., New York, v roce 2001

Český překlad © 2016 Daniela Čermáková

Odpovědná redaktorka Marie Kejvalová

Korektorka Zdeňka Grigarová

Ilustrace na přebalu © 2016 Emil Křižka

Přebal a vazba © 2016 Ricardo a Baronet

Sazba a grafická úprava Ricardo, Sázavská 19, Praha 2

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-0530-1 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-0531-8 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2016

Amanda Quick

ECLIPSE BAY

ÚSVIT

Milé čtenářky,

vítejte zpět v městečku Eclipse Bay, kde dlouho doutnající nenávist mezi Harteovými a Madisonovými opět hrozí vybuchnout do úchvatného ohňostroje. Lillian Harteová řídí úspěšnou seznamovací agenturu, ovšem blíží se katastrofa v podobě jejího nejnovějšího klienta. Všichni v městečku by ji samozřejmě mohli varovat před tím, aby se Gabeu Madisonovi nesnažila najít dokonalou partnerku.

Drby se šíří a nikdo z klanu Harteových či Madisonových nedokáže odolat pokušení, aby nestrkal nos do této výbušné záležitosti. Všichni ovšem vědí, že když jde o lásku, Harteové a Madisonové si prostě vždycky raději zvolí tu těžší cestu.

Ráda bych využila této příležitosti a poděkovala těm z vás, kteří jste mi napsali nebo poslali e-mail, abyste mi sdělili, že se vám první knížka téhle trilogie líbila. Ti z vás, kteří jste první díl nečetli – nevadí, každá knížka je samostatná, nemusíte se bát. Tohle je velice malé městečko. Tady se nemůžete ztratit.

Vaše

Amanda

Tuhle knížku věnuju Donovi a Joan:

Ať jste spolu šťastní až na věky věků!

1

„Vyhodit mě?“ Gabe Madison se zastavil uprostřed koberce. Na tváři se mu mísila nevěřícnost spolu se vztekem. „Nemůžeš mě vyhodit. Jsem klient. Klienti se nevyhazují.“

„Já můžu.“ Lillian Harteová seděla ztuhle za elegantním stolem, ruce pevně spojené na nablýskaném skleněném povrchu. Držela se zbytků své odvahy. „Posledních pár měsíců snižuju stavy.“

„Snižování stavů se týká zaměstnanců, ne zákazníků. Co to s tebou je? Měla bys tu vést seznamovací agenturu.“ Gabe mávl rukou po přepychově zařízené kanceláři a panoramatu Portlandu v Oregonu za okny. „Potřebuješ klienty. Chceš klienty. Nevyhazuješ je.“

„Někteří klienti působí víc potíží než užitku.“

Nebezpečně přimhouřil zelené oči. „A já jsem jedním z nich, je to tak?“

„Obávám se, že ano.“ Rozpojila ruce a opřela se na židli. „Podívej, je mi to celé líto. Vážně.“

„Hm, jo, to vidím.“ Chladně se usmál.

„Tohle byla chyba, Gabe. Říkala jsem ti to, už když jsi mě přemlouval, abych tě vzala jako klienta agentury. Vysvětlila jsem ti, že to nejspíš nebude moc fungovat. Jenže ty jsi odmítl přijmout ne jako odpověď.“

Což nebylo nijak překvapující, pomyslela si. Dalo se snadno uhodnout, že Gabe neukočíroval svou divokou náturu Madisonů, aby vybudoval z Madison Commercial úspěšnou investiční společnost a aby teď bral ne jako odpověď. Jen Harte jako ona dokázal plně pochopit, co to znamená. Jen Harte věděl, jaké to je, odhodit tři generace neuvěřitelně zpackaného potenciálu, aby vybudoval impérium.

Její otec často spekuloval, že Gabe je tak úspěšný proto, že ovládl umění sebekontroly, u Madisona něco neslýchaného a vzácného. Ovšem během několika týdnů, kdy byl Gabe klientem její agentury, začala mít podezření, že zvládl mnohem víc, než že by se jen naučil, jak ovládat neblaze proslulou horkou krev, jež mu vířila v žilách. Potlačil ji s takovou nemilosrdností, až se obávala, že přitom zničil i pár naprosto normálních emocí. Vypadalo to, že si nedovolí žádné silné pocity. Byla přesvědčená, že za své osobní úspěchy zaplatil mnohem vyšší cenu, než si kdokoliv uvědomoval.

Gabe se dovedl celkem snadno usmívat, ale nahlas se nikdy nesmál. Jako by nevěděl, jak se bavit. Viděla ho rozčileného, tak jako teď, ovšem nikdy neztratil nervy. Ženská intuice jí napovídala, že ho ženy rozhodně přitahují, ale byla si dokonale jistá, že si nedovolil překročit hranici, jež oddělovala fyzické uspokojení od všepohlcující vášně. Vsadila by všechny peníze, že Gabe Madison se nikdy neodvážil takového rizika, aby se zamiloval.

A teď čekal, že mu ona najde manželku? Bez šance.

„Na mé straně chyba nebyla,“ prohlásil Gabe. „Věděl jsem přesně, co dělám a co chci, když jsem za tebou zašel. To ty jsi udělala spoustu chyb. Zatím jich bylo pět.“

„Fakt, že všech pět schůzek, které jsem ti domluvila, skončilo katastrofou, by měl něco napovědět nám oběma,“ prohlásila a pokusila se zapojit uklidňující tón.

„Jo, něco mi to napovídá. Napovídá mi to, že jsi to pětkrát zpackala.“

Věděla, že to nebude snadná konverzace, ale netušila, že bude tak neústupný. Přece jen bylo očividné, že to byla ztráta času. Člověk by si myslel, že bude maximálně požadovat vrácení peněz.

Jeho ledové odhodlání nenechat se vyškrtnout ze seznamu jejích klientů ji začínalo zneklidňovat. Opožděně jí došlo, že Gabe je zvyklý bojovat za to, co chce. Mělo jí dojít, že se svého cíle bez boje nevzdá.

Opřela se lokty o stůl a balancovala s perem na ukazováčcích, aby získala trochu času na vznesení argumentů. Mezi Madisonovými a Harteovými nešlo nikdy nic lehce, připomněla si. Mladší členové těchto dvou rodin rádi předstírali, že stará nenávist, jež vzplanula mezi jejich dědečky a před mnoha lety zničila vzkvétající obchodní impérium, je nijak neovlivnila. V tom se však mýlili. Její dozvuky doprovázely tři generace. Gabe byl živoucím důkazem, že minulost může člověka pronásledovat.

„Podle mého jsem svou část dohody splnila,“ prohlásila. „V posledních třech týdnech jsem ti domluvila pět schůzek.“

„To je toho. Pět schůzek. Já si zaplatil za šest.“

„Ohledně všech sis stěžoval. Podle mého názoru by bylo šesté rande ztrátou času pro každého.“

„Těch pět zpackaných schůzek byla tvoje chyba.“ Čelist mu ztuhla. „Nebo možná chyba tvého počítačového programu. To je fuk. Jde o to, že se ke mně ty ženské nehodily.“

„Vážně?“ Věnovala mu drobný, dokonale vytříbený úsměv. „Nedovedu si představit, že by nebyly dokonalé. Podle mé počítačové analýzy splňovaly ženy, s nimiž jsem tě dala dohromady, přes pětaosmdesát tvých požadavků.“

„Jenom osmdesát pět? No, v tom je ten problém.“ Uculil se beze špetky humoru. „Opravdová potíž je v tom, že ty a tvůj počítač neodvádíte moc dobrou práci. Nenašla jsi mi žádnou partnerku, která by splňovala sto procent.“

„Prober se, Gabe.“ Pečlivě, oběma rukama, položila pero. „Žádná stoprocentně dokonalá partnerka neexistuje. Já používám počítačový program, ne kouzelnou hůlku.“

„Tak třeba devadesát pět.“ Rozhodil rukama. „Jsem flexibilní.“

„Flexibilní?“ Zírala na něho dvě tři vteřiny, dokonale zmatená, a pak potlačila smích. „Bez urážky, ale ty jsi asi tak flexibilní jako jeden z těch ocelových nosníků, které se používají při stavbě výškových budov.“

A stejně tak tvrdý, pomyslela si. Jeho typická uniforma – drahý šedý oblek, uhlově šedá košile, stříbrné a onyxové manžety a pruhovaná stříbrnočerná kravata – se stala v obchodním světě na Severozápadě, v němž se upřednostňoval uvolněnější vzhled, skoro legendou. Elegantní oblečení bylo jen ubohou kamufláží za železnou vůli, která byla ukována v divokých plamenech.

Důkaz té vůle se nedal přehlédnout. Alespoň jí to připadalo očividné. Dala se rozeznat ve způsobu, jakým se pohyboval s podvědomou elegancí přirozeného lovce. V jeho postoji a chladném, vzdáleném, pozorném výrazu v jeho očích. Vždy ve střehu, i když působil uvolněně. Ta soustředěnost jako by kolem něho vytvářela auru. Tenhle člověk nikdy nejednal impulzivně. Za všech okolností se ovládal.

Největší starosti jí způsobuje, přiznala si v duchu, že jí připadá jak neodolatelný, tak fascinující.

V jistém smyslu znala Gabea celý svůj život. Pocházel z Eclipse Bay na pobřeží Oregonu, kam její rodina jezdívala na léto a na prázdniny. Když vyrůstala, občas se s ním v malém městečku potkávala – jenže on byl Madison. Všichni věděli, že muži z rodu Madisonů způsobují potíže. Hodné dívky o nich možná tu a tam snily, ovšem s Madisonovými nerandily. A vzhledem k jejich komplikované rodinné historii a faktu, že byl o pět let starší než ona, stála mezi nimi obrovská bariéra. Ta kamenná zeď zůstala neporušená až do svatby její sestry Hannah a jeho bratra Rafea, která se konala před pár měsíci. Ta událost šokovala a potěšila celé městečko a spustila spekulace, jestli tím konečně skončila neblaze proslulá nenávist mezi Harteovými a Madisonovými. Tahle otázka ještě nebyla v mnoha ohledech zodpovězena.

Po setkání s Gabem na oslavě byla rozrušená a nervózní. Opakovala si, že to přejde. Když však před pár týdny nakráčel k ní do kanceláře, došlo jí, že na určité úrovni na něho čekala. Nedokázala si ten pocit vysvětlit, ale šokovalo ji, že přišel kvůli pracovním záležitostem. Jeho jediným cílem bylo stát se klientem její seznamovací agentury.

Přesto si dovolila pár zajímavých fantazií.

Pak samozřejmě vyplnil zdlouhavý dotazník, který používala na získání dat do svého programu, a jí došlo, že její naděje byly úplně zbytečné. Žádný umělecký typ. Pomyslela si, že tohle je jedna z mála částí, kde si může být naprosto jistá, že byl ve svých odpovědích zcela upřímný.

„Není moje chyba, že jsi mi vybrala pět špatných ženských za sebou,“ konstatoval.

„Vybrala jsem pět úžasných žen.“ Zvedla jednu ruku, prsty sevřené do pěsti. „Všechny vystudovaly vysokou školu.“ Natáhla jeden prst. „Všechny spadaly do věkového rozpětí, které jsi určil.“ Natáhla druhý prst. „Všechny měly úspěšnou kariéru a byly finančně nezávislé.“ Další prst. „Ani jedné nevadil fakt, že by ti pomáhaly bavit tvé obchodní klienty.“ Čtvrtý prst se zvedl. „A, jak sis vymínil, ani jedna z nich by se nedala ani vzdáleně popsat jako umělecký typ.“

„Všech pět se ne úplně jemně vyptávalo na to, jak jsem zajištěný.“

„Proč by se o to neměly zajímat? Ty jsi prokázal obrovský zájem o jejich finanční postavení. Vlastně jsi z toho udělal poprask. Chtěl jsi někoho, kdo by byl finančně za vodou.“

„Jenom proto, že nechci, aby si mě někdo vzal pro peníze.“ Otočil se a začal přecházet po místnosti. „A další věc, všech pět se cítilo uraženě, když jsem zmínil téma předmanželské smlouvy.“

„Proboha, jak jsi mohl o něčem takovém mluvit na prvním rande.“

Nevšímal si jí. „Všech pět mluvilo o prázdninách na jihu Francie a domech na Maui. Nemůžu si vzít několik měsíců volna.“

„Bereš si někdy nějakou dovolenou?“

„Zatraceně, musím řídit společnost.“

„Mhmm.“ Žádná dovolená. Vážně zábavný chlapík. Nahlas však nic neřekla.

„A další věc.“ Otočil se k ní tváří. „Připadalo mi, že všech těch pět žen není moc snadné živit ani šatit.“

„A tebe jo?“

Zdálo se, že ho to překvapilo. Výraz mu potemněl. „Samozřejmě že jo. Říkal jsem ti, že jsem flexibilní.“

Náhle se předklonila. „Tak mě poslouchej, Gabe. Podle toho, co mi těch pět žen, se kterými ses sešel, prozradilo, ses tvářil znuděně a netrpělivě už po půlhodině každého rande.“

Pokrčil rameny. „Přibližně tak dlouho mi totiž trvalo, než mi došlo, že jsi to zase zpackala.“

„Musel ses pokradmu dívat na hodinky, když dorazily?“

„Já se nedíval pokradmu. No tak jsem tu a tam zkontroloval, kolik je hodin. No a co? Čas jsou peníze.“

„Všech pět žen se také shodlo, že v sobě nemáš romantiky, ani co by se za nehet vešlo.“

„Na těch schůzkách nešlo o romantiku.“ Mávl rukou vzduchem v rychlém, dokonale znechuceném oblouku. „Pokud jde o mě, šlo o obchodní setkání.“

„Obchodní setkání,“ odpověděla neutrálním tónem. „Jak zvláštní, že ty ženy se na to nedívaly stejně.“

„Zatraceně, hledám manželku. Ne přítelkyni.“

„Aha.“ Taktně si odkašlala. „Všech pět žen hlásilo, že když tě konečně přiměly, abys s nimi začal mluvit, nikam to nevedlo, protože jsi očividně paranoidní kvůli představě, že by si tě chtěly vzít kvůli penězům.“

„Ty bys byla taky paranoidní, kdyby chtěla každá osoba, se kterou jdeš na rande, vědět, kolik jsi investoval do akcií a kolik do dluhopisů a nemovitostí.“ Odmlčel se, vypadal zamyšleně. „Možná bych měl chodit na rande pod falešným jménem.“

„Ach, jasně. Lhát o své totožnosti je skvělý způsob, jak začít dlouhodobý vztah. A pro tvoji informaci, já byla na více než jedné schůzce s muži, kteří se až nepříjemně zajímali o mé finance. Jsem Harteová, vzpomínáš?“

„Hmm, jasně. Správně. Harteovy investice.“

„Přesně. Všichni, kdo mě znají, moc dobře vědí, že s bratrem a sestrou zdědíme kus rodinné společnosti. Navíc jsem si v Soukromých vyhlídkách nevedla špatně.“

Prohlédl si dobře zařízenou kancelář. „Slyšel jsem, že seznam tvých klientů je hodně prestižní. A za svoje služby si rozhodně účtuješ vysoké ceny.“

Chladně se na něho usmála. „Krátce řečeno připadá můj účet jistému typu mužů velice lákavý. Ovšem nedovolím, aby tenhle fakt ovlivnil můj pohled na celou mužskou populaci. Nejsem totálně paranoidní, že každý chlapík, který mě pozve na rande, si mě chce vzít pro peníze.“

„To ti přeju,“ zamumlal. „Je to ale trošku naivní, nemyslíš?“

Cítila, jak začíná zatínat zuby. „Já nejsem naivní.“ Pokrčil rameny a postavil se k oknu vyhlížejícímu na deštěm zmáčené město kolem řeky Willamette. Sledovala jeho pohled a uviděla, že se po městě rozsvěcují světla. Pozdní zimní den rychle končil. Tady na Severozápadě platili daň za dlouhé, předlouhé dny v létě. Cena spočívala v krátkých dnech v tuhle část roku.

„Dobrá, možná jsem trochu paranoidní kvůli Madison Commercial,“ řekl Gabe rychle. „Párkrát jsem unikl jenom o vlásek.“

„Ale no tak. Chceš mi tvrdit, že ses nikdy neoženil, protože se bojíš, že jde každá žena po tvých penězích?“ Ani se nesnažila nedat najevo nedůvěru ve svém hlase. „To mi přijde přitažené za vlasy. Nebyl jsi vždycky bohatý a úspěšný. Ani zdaleka. Nezapomeň, že vím moc dobře, odkud pocházíš.“

Pozoroval mlhu snášející se na stmívající se město. „Když jsem neměl peníze, měl jsem moc práce, abych dostal Madison Commercial ze dna, než abych si našel vážný vztah.“

„Tomu věřím.“

Nastalo krátké ticho.

„Není to jen opatrnost, proč se bojím oženit.“

„Ne?“

„Nemám naspěch dodržet tradici Madisonů.“

Pozorně ho sledovala. „Jakou tradici to přesně myslíš?“

„Zpackané vztahy a rozvody se v mé rodině dědí. Moc to v manželství neumíme.“

Narovnala se na židli. „Je mi líto, ale tuhle výmluvu už používat nemůžeš. Tvůj bratr tuhle neblaze proslulou madisonskou tradici ukončil, když se oženil s mou sestrou. Manželství Rafea a Hannah funguje dokonale.“

„Zdá se, že si tím jsi docela jistá.“

„Jsem si tím jistá.“

Ohlédl se na ni přes rameno, v očích mu jiskřila zvědavost. „Proč? Neprojela jsi je tím svým počítačovým programem, abys zjistila, jestli se k sobě hodí. Jak si můžeš být tak jistá, že bude jejich manželství fungovat?“

„Člověk to cítí, když je s nimi,“ řekla tiše. „Mezi nimi je pouto. Myslím, že dokud mají jeden druhého, ani jeden se na nikoho jiného ani nepodívá.“

„Ty to cítíš, hm?“

„Říkej si tomu ženská intuice.“

„U ženy, která k tomu, aby dala dva lidi dohromady, používá počítač, je intuice legrační slovo. Nemyslel bych si, že na intuici dáš.“

Ztuhla. „Každá žena si o sobě myslí, že má dobrou intuici.“ Dostávali se na nebezpečné území. „Ty nevěříš, že jim to manželství vyjde?“

„Hm, jo,“ řekl s překvapivou nenuceností. „Bude fungovat.“

Absolutní přesvědčení v jeho slovech ji na pár vteřin překvapilo. „Prosím? Právě jsi mě obvinil z toho, že se spoléhám na intuici. Jak si můžeš být tak jistý, že jejich manželství vydrží?“

„Rozhodně tedy nejde o žádnou intuici.“

„A o co?“

„O jednoduchou logiku. Pro začátek je jasné, že Hannah je Rafeovou vášní. Víš, co se povídá o Madisonech.“

„Madisona od jeho vášně nikdy nic neodradí,“ odříkala bezvýrazně.

„Správně. Navíc členové tvé rodiny nemají s manželstvím potíže. Nikdy jsem neslyšel o žádném Harteovi, který by se rozvedl. Pro Rafea a Hannah je to vítězná kombinace.“

„Aha.“ Čas změnit téma. „No, v tomhle bodu se očividně shodneme. Proč se kvůli tomu dohadujeme?“

Gabe se odvrátil od okna a začal zase přecházet po místnosti. „Nehádáme se. Jen jsem se divil, jak si můžeš být svými závěry tak jistá, když jsi Rafea a Hannah neprojela tím svým počítačem, nic víc.“

Nervózně pohlédla na notebook na stole. Nehodlala mu vysvětlovat, že v posledních několika měsících byla nucena přiznat sama sobě, že její počítačový program není jediné tajemství úspěchu agentury. Popravdě nebylo snadné o tom mluvit s někým jiným, zvlášť ne s Madisonem. Už tak nebylo lehké se s tím vypořádat.

Představa, že se spoléhá na svou intuici a značnou dávku zdravého rozumu spolu s počítačovou analýzou, aby dala dohromady úspěšné páry, přinášela znepokojivé důsledky. Vůči každému klientovi cítila značnou odpovědnost. Vedla je a radila jim v jednom z nejdůležitějších rozhodnutí jejich životů. Možnost, že by udělala chybu, na ni každým dnem dopadala čím dál víc. I když se dosud nic špatného nestalo, v poslední době zažívala nepříjemné pocity, že se nachází na extrémně tenkém ledu.

Čas vypadnout, než se stane nějaká katastrofa.

Stejně už chtěla změnit práci. I když nebyla rostoucí nervozita z rizik seznamovací branže hlavním důvodem, proč se rozhodla podnik zavřít, rozhodně představovala další podnět, proč za sebou zabouchnout dveře. A to rychle.

Netěšila se, až své záměry oznámí rodině. Moc dobře věděla, že tu zprávu nepřijmou s divokým nadšením. Už se však rozhodla. A jediná věc, která stála mezi ní a novou prací, byl Gabe Madison. Byl posledním klientem na aktivním seznamu.

Ovšem zbavit se ho se, ukázalo bohužel, mnohem obtížnější, než očekávala.

Gabe se zastavil před stolem, odsunul okraje dokonale střiženého saka a zahákl palce za pásek.

„Přejděme rovnou k věci,“ prohlásil. „Chceš se mě zbavit, protože jsem Madison a ty jsi Harteová.“

Zvedla oči ke stropu ve snaze najít tam trpělivost a sebeovládání. Když z toho směru nepřišla žádná pomoc, zhluboka se nadechla.

„To s tímhle nemá nic společného,“ řekla. „Rodinné spory jsou mi ukradené. A i kdyby ne, sotva bych je mohla použít jako důvod, proč tě odmítnout jako klienta, když se teď tvůj bratr a moje sestra vzali.“

„Jen proto, že jsou Rafe a Hannah manželé, jsi nemusela změnit názor na zbytek nás Madisonů.“

„Ach proboha, Gabe, ten spor začali naši dědečkové. Na tom starém nesmyslu mi ani trochu nezáleží.“

„Jo?“ Střelil po ní jako břitva ostrým úsměvem. „Vážně věříš, že jsem schopný dlouhodobého vztahu?“

Ten sarkasmus už na ni byl příliš. Ode dne, kdy se Gabe objevil v její kanceláři a žádal její služby, toho prodělala příliš. Způsob, jakým zničil její soukromé fantazie, byl to nejmenší.

„Podle mého názoru jsi dokonale schopný dlouhodobého vztahu,“ prohlásila. „Jenže mi připadá, že už ho máš.“

„O čem to, k čertu, mluvíš? Já žádný vztah nemám.“

„Ano, máš. Máš velice vážný, velice oddaný, stoprocentní vztah s Madison Commercial.“

„Madison Commercial je moje společnost,“ namítl. „Samozřejmě že jsem jí oddaný. S manželstvím to nemá nic společného.“

„Ta společnost je tvoje vášeň, Gabe. Vybudování toho podniku jsi věnoval celý život.“

„No a co?“

„Jsi Madison,“ konstatovala, teď už vyčerpaná. „Jak jsi právě poznamenal, Madisona od jeho vášně nikdy nic neodradí.“

„Zatraceně, takže jde o to, že jsem Madison.“ Vytrhl palce zpod pásku a položil ruce na stůl. „Jsi proti mně zaujatá kvůli minulosti našich rodin.“

„Naše rodinná historie není problém.“ Cítila, že ztrácí trpělivost. Měla nepěkné podezření, že má rudé tváře. Nejspíš nepříjemným odstínem červené. „Ty jsi problém.“

„Chceš mi říct, že jelikož řídím úspěšnou společnost, nemůžu být oddaný manželce?“

Zarazila se.

„Tak daleko bych nezašla,“ řekla opatrně. „Ale myslím si, že budeš muset svůj život přehodnotit, jestli chceš, aby nějaký vztah fungoval.“

„Definuj přehodnotit.“

Povzdechla si. „Přistupuješ k tomu všemu špatně, Gabe.“

„Snažím se najít ženu za pomoci logické, racionální, vědecké techniky. Čekal bych, že ze všech lidí právě ty takový přístup oceníš.“

„Proč? Protože jsem Harteová a vy Madisonové si myslíte, že nám Harteům koluje v žilách ledová voda?“

„Vlastníš a řídíš komputerizovanou seznamovací agenturu, ne? Někteří lidé by řekli, že tvoje práce vyžaduje zatraceně chladnokrevný postoj k manželství.“

Sakra. Nedovolí Gabrielu Madisonovi, aby se tady ve vlastní kanceláři cítila trapně. Je přece Harteová. Harteové si takové pocity od Madisonů nenechají líbit.

„Existuje rozdíl mezi tím, že k celému procesu nalezení partnera přistupuješ inteligentním, logickým způsobem a chladnokrevnou taktikou,“ řekla bezvýrazně.

„A já jsem chladnokrevný, je to tak?“

„Podívej, to ty jsi vyplnil dotazník, který jsem nahrála do svého počítačového programu, ne já.“

Pár vteřin bylo ticho. Sledoval ji s nečitelným výrazem.

„Co bylo špatně na tom, jak jsem ho vyplnil?“ zeptal se trochu příliš jemně.

Poklepala na dokumenty před sebou. „Podle těchhle výsledků chceš za manželku robota.“

„To je šílené.“ Narovnal se a projel si prsty tmavé vlasy. „Jestli tvůj idiotský program došel k takovému závěru, měla by sis radši pořídit lepší software.“

„Nemyslím, že v tomhle případě je chyba v programu.“

„Robota, hm?“ Krátce pokývl. „Možná že právě proto to s těmi pěti schůzkami nevyšlo. Možná jsi mi poslala pět robotů. Když nad tím přemýšlím, byly všechny trochu moc štíhlé a působily tak nějak strojově, když se ze mě snažily vypáčit veškeré informace o mém majetku.“

„Dostal jsi přesně to, co jsi v dotazníku tvrdil, že chceš,“ prohlásila slaďoučce. „V žádné tvé odpovědi nebyla jediná silná emoce, kromě důležitosti toho, že nechceš partnerku, která by byla umělecký typ. A toho, jak jsi trval na předmanželské smlouvě.“

Table of Contents

copyright

titul

Poděkování

Věnování

1